נימוסי סדום
דף למנחה
פתיחה: נימוסים
נפתח בסבב קצר שבו יספר כל משתתף על מחווה של נימוס שהוא מכיר - מביתו, מסביבתו או ממקום כלשהו בעולם. נוכל לבקש להמחיש את אותה התנהגות מנומסת או התנהגות חסרת נימוס. לחלופין, אפשר לבקש מהמשתתפים להמחיש את הנורמות החברתיות להלן, המקובלות במקומות שונים בעולם, ולשאול את הקבוצה אם זוהי התנהגות נימוסית או לא. המטרה היא להמחיש את העובדה שנימוסים משתנים מתרבות לתרבות: 
- מקובל לפנות לאישה מבוגרת העולה לאוטובוס מקום ישיבה.
- מקובל להניח יד או מרפק על הפה כשמשתעלים. 
- בכניסה לבית תאילנדי או יפני יש לחלוץ נעליים.
- ביפן אוכלים אורז בעזרת שני מקלות דקים שאותם מחזיקים ביד ימין. בתרבות המערבית אוכלים בעזרת מזלג וסכין. כאשר משתמשים בשניהם, נהוג לאחוז את המזלג ביד שמאל. לפי מנהגי הערבים אוכלים בעזרת שלוש אצבעות יד ימין - אגודל, אצבע ואמה. ההודים, הפרסים והאפריקאים נוהגים גם כן לאכול בידיים. בתאילנד משתמשים בכף ומזלג, ולא זקוקים לסכין.
- בטיבט מוציאים את הלשון בסוף האוכל כדי להודות למארח על האוכל הטוב. במספר מקומות בארצות ערב מבטאים מחווה זו בשיהוק.
- בתאילנד לא נהוג ללטף את ראשו של ילד קטן כמחווה של חיבה, כי הראש נחשב בעיניהם כאיבר קדוש. 
- בשבטי אפריקה הדרומית, כאשר נכנס לחדר אדם מכובד או בכיר, נשאר היושב בחדר על מקומו (או מתיישב) כדי להפגין כבוד לאדם הנכנס שנשאר גבוה ממנו. בתרבות המערבית הפגנת הכבוד לאדם מכובד או בכיר הנכנס לחדר היא בקימה לקראתו. 
- צבע בגדי האבל הנהוג ביפן הוא לבן. בתרבות המערב הוא שחור.
נשאל: 
•	כיצד הייתם מגדירים את המושג 'נימוסים'?
•	לשם מה נועדו נימוסים?
•	האם נימוס הוא דבר קבוע או משתנה?
•	אילו נימוסים חשובים בעיניכם? מדוע?
•	מי קובע את כללי הנימוס?
•	האם נימוס הוא תמיד טוב?
•	אילו נימוסים צריכים לדעתכם להיות מקובלים בחברה שלנו? האם הם מביעים התחשבות באחרים?
•	באילו מקרים נשברים כללי הנימוס, מדוע?

נקרא את ההגדרה למושג 'נימוס' ממילון "ההווה", לפיה נימוס הוא התנהגות יפה ואדיבה.
האדם הוא יצור חברתי ולכן עליו להתחשב בזולת ולכבדו ביחס אנושי הוגן. הנימוסים והנורמות החברתיות נועדו למנוע פגיעה בזולת ולאפשר חיים חברתיים. נימוסים הם דפוסי התנהגות המקובלים בחברה מסוימת, שהפכו למעין חוקים חברתיים בלתי כתובים. כפי שראינו, התנהגות נימוסית במקום אחד יכולה להתפרש במקום אחר כחוסר נימוס, ולכן נימוס הוא דבר יחסי ותלוי הקשר. 
האם ישנם נימוסים או כללי התנהגות חברתיים המשותפים לכלל החברות בעולם, המציבים קווים אדומים בהתנהגות כלפי הזולת? האם אלו הם נימוסים או חוקים?

לימוד קבוצתי: אילו נימוסים נהגו בסדום?
עד עתה ראינו כי 'נימוס' נועד למנוע פגיעה בזולת. בחלק זה נברר מה היו "הנימוסים" או הנורמות החברתיות של אנשי סדום, ומה הייתה מטרתם. 
נפתח בקריאת הפסוק מבראשית הקובע כי התנהגותם של אנשי סדום 'רעה'. המקרא כדרכו מקצר ומתמצת אבל בהמשך מדגים זאת בתיאור מעשיהם של אנשי סדום כלפי אורחיו של לוט. (חטאם החברתי והמיני של אנשי סדום מופיע רק בהמשך, וחשוב שהמנחה ינתב את הדיון על סדום לחטא החברתי של אנשי סדום).
פירושו של אבן עזרא על הפסוק מקשר בין הסיפור המופיע בבראשית לבין נבואת התוכחה של הנביא יחזקאל (פרק ט"ז), אשר מוכיח את העם על התנהגותו השלילית כלפי ה' וכלפי הזולת, ומשווה את עם ישראל לאנשי סדום. יחזקאל טוען כי התנהגות העם חמורה יותר מהתנהגות אנשי סדום.
נקרא את הפסוק מיחזקאל וננסה להבינו בעזרת פירוש הרלב"ג, המסביר את חומרת פשעם של אנשי סדום, שישבו בביטחון ונהנו מרווחה כלכלית ולמרות זאת לא סייעו לעניים. השפע והעוצמה שלהם סגרו ואטמו את לבם לזולת - וזה חטאם הגדול. אם ברגעי משבר או מצוקה נוטים הכללים החברתיים להישבר ולהתערער - הרי שבסדום העשירה והשלווה לא הייתה כל הצדקה לפגוע כך בעניים.
הרלב"ג הוא הראשון שמכניס את המושג 'נימוס' לדיון, ובכך נקשרים יחד שני חלקי הלימוד. על פי הרלב"ג, חטאם של אנשי סדום הוא כה חמור משום שהם הפכו את ההתנהגות השלילית כלפי העניים ל'נימוס' – לחוק חברתי ולנורמה המקובלת על כולם, עד שהפרתו נחשבת ל"חוסר נימוס". 

סיכום: כיצד נתנו צדקה בסדום?
נסיים במדרש קצר מתוך ספר האגדה, על האופן שבו נתנו צדקה בסדום. המדרש, שמבקש לחנך על דרך השלילה כיצד ראוי לתת צדקה, ממחיש את אחד ה'נימוסים' שנהגו בסדום: אמנם נתנו צדקה לעניים, אך לא בלב שלם - על הכסף שנתנו חרטו את שמם, ולאחר שהעני נפטר מן העולם, לקחו בחזרה את המטבעות. ייתכן כי העניים לא היו יכולים להשתמש במטבעות, 'ופת לא נתנו להם', כך שהם נשארו רעבים. הסיפור ממחיש את הרכושנות וחוסר הנדיבות של אנשי סדום, בניגוד לכללי הצדקה של היהדות המורים להשתדל לתת צדקה בסתר כדי לא להביך את העני, ולתת בלב שלם - פתיחת הלב ופתיחת היד לעני. 
בשיעור הבא בסדרה, נברר מהי האידיאולוגיה העומדת מאחורי מעשה זה ונקשור את הסיפור על אנשי סדום לחיינו כיום.