פרצופה של המדינה?
דף למנחה
פתיחה: משל יותם
במפגש זה נברר: מי בוחר להיות מנהיג, מתוך אילו מניעים, ואת מי אנו בוחרים כמנהיגים עלינו? 
כדי לבחון שאלות אלו נפתח את המפגש בקריאת משל יותם המופיע בשופטים ט'. בפרק זה מבקר יותם את דרך בחירת המנהיג אצל אנשי שכם באמצעות משל. לפני הקריאה נתן למשתתפים מעט חומר רקע כדי שיוכלו להבין את המשל לאשורו;
לאחר שהשופט גדעון הושיע את ישראל מהמדיינים, בקשו בני ישראל להמליך אותו למלך עליהם. גדעון סירב באומרו כי רק אלוהים לבדו ראוי למשול ולא בן אנוש כמוהו. לאחר מותו, המליך עצמו בנו, אבימלך על העיר שכם. אבימלך הרג את שבעים אחיו מצד אביו "על אבן אחת", כדי שיהיה המועמד היחיד לרשת את אביו. רק האח הצעיר ביותר, יותם, הצליח להסתתר בעת הטבח וכך ניצל. כאשר נודע ליותם שבעלי שכם המליכו את אבימלך, עלה על הר גריזים ומשם נשא משל, הקרוי על שמו - "משל יותם" - שמטרתו הייתה להתריע בפני בעלי שכם על המהלך השגוי שבהמלכת אבימלך, והוא מציג את אבימלך כעץ אטד, שהוא עץ יבש, קוצני, חסר תועלת ורב נזק.
משל יותם מספר על קבוצת עצים שיצאה לחפש לעצמה מלך, שיסכים להנהיג אותה. קבוצת העצים עברה אצל התאנה, הגפן והזית - עצים "מכובדים" שמניבים פירות ומסייעים לסביבה שלהם. כל אחד מהם אמר: תודה, אבל לא תודה. יש לי פרנסה מכובדת (אני מצמיח פירות), אני מקבל יחס של כבוד והערכה מהסביבה בגלל הפירות שלי- אני, מצידי - מסודר. בשביל להנהיג אתכם אני אצטרך להפסיק לתת פירות. למה לי? בשבילכם? ככה עברה קבוצת העצים עץ אחר עץ עד שהגיעה אל האטד, שיח עלוב למראה, חסר פירות וקוצני. האטד אמר: ככה? אתם יודעים שאין לי מה להציע לכם! הוא חשב לרגע ואז אמר: יודעים מה, אני מסכים. בתנאי שאם תתחרטו - תצא אש גדולה ממני ותשרוף אתכם. העצים קיבלו את התנאי הקשה וההרסני של האטד והוא מלך עליהם.
הנמשל פסימי בנוגע להנהגה: בעלי היכולות הגבוהות וכישורי המנהיגות, כל מי שיש לו מה להפסיד לא פונה להנהגה. מי שבסופו של דבר הופך למנהיג הם אותם אנשים שאין להם כישורי הנהגה, נוהגים באלימות ומהווים מעין "ברירת מחדל" במצב שבו ה"טובים" לא הולכים להנהיג. 
נקרא את המשל בקבוצה, ונדון בו סביב השאלות המופיעות בדף המקורות. 
לימוד קבוצתי: משל יותם בימינו
יותם סיפר את משל האטד לקבוצת אנשים שבחרו מנהיג שהיה לא ראוי, לדעתו, ואשר הגיע למעמדו בחוסר צדק וללא הכישורים המתאימים. המשל הוא ביקורתי ומטרתו הייתה 'להאיר את עיניהם' של האנשים למצבם כדי לעודד שינוי. האמצעי האומנותי בו בחר יותם הוא משל-  סיפור או שיר על בעלי חיים, עצים או דוממים להם מיוחסות תכונות אנושיות (האנשה). מטרת המשל  היא דידקטית – לימודית, והוא מעביר מסר חינוכי או לקח מוסרי. למשל שני חלקים: האחד- המשל הגלוי אשר נושא אופי חידתי, והנמשל – הוא המסר, אותו על הקורא לפענח ולהעתיק אותו לעולמם של בני האדם.  המטרה בשימוש בחיות או בצמחים היא לגרום לשומע המשל להבין את מוסר ההשכל, משום שהמקשיב חושב שמדובר בדמויות פחותות ממנו, ואז הוא לומד את המטרה האמיתית, ואף יכול לשפוט את הדמויות (ואת עצמו בלא יודעין) משפט צדק.
גם בימינו -  אנשים מביטים סביבם, בוחנים את המצב ואת ההנהגה שלהם ומבטאים את הביקורת באמצעים שונים כדי לעודד שינוי. משל יותם צוטט הרבה וזכה לעיבודים רבים. דוגמא לכך היא שירה של עתליה וולך בעקבות המשל, אותו ניתן לקרוא בקבוצה. השיר מתרגם את המושגים המקראיים למציאות בה אנו חיים כיום.
הבעת הביקורת היא תחילתה של דרך ליצירת שינוי. כיום, אחת הדרכים להשמיע את הביקורת היא באמצעות מוסיקה. מכל סגנונות המוסיקה בעיקר ההיפ-הופ (ראפ, מוסיקה 'דיבורית', במקור משכונות העוני בניו יורק) העמיד במרכז שלו את המחאה. בשירי היפ הופ הקפידו היוצרים לבקר תופעות חברתיות בעייתיות ומנהיגים שלפי טעמם נהגו באופן שלא הולם את מעמדם. הסגנון הזה התפשט וחשיבות המחאה באמצעות המוסיקה (בהיפ הופ ובכלל) גדלה. 
כעת נתנסה בעצמנו בכתיבה של שירת מחאה, על תופעה שהיינו רוצים למחות עליה – הקשורה במנהיגים שלנו. כדי לקבל מעט השראה נקרא ביחד או שנאזין לשירים המופיעים בדף המקורות, בכותרות ובכתבות מן העיתונות. 
נחלק את הקבוצה הגדולה לקבוצות קטנות יותר, ונבקש מכל אחת מהן: 
1.	לבחור אירוע/ תופעה/ מקרה שאתם רוצים לבקר ולהגביר את המודעות אליו. 
2.	לכתוב שיר מחאה, להלחין אותו או להתאים אותו ללחן קיים או ליצור כרזת מחאה.
3.	להציג  את היצירות השונות בפני הקבוצה.
מומלץ מאוד שהמנחה יקליט את המשתתפים, או, לחילופין ישמור את הדפים עליהם כתובים השירים ויתלה אותם במקום מרכזי. 
סיכום: פרצופה של המדינה?
עד כה עסקנו בביקורת שיש לנו כלפי המנהיגות, ובחלק זה נעסוק באחריות שיש לציבור. עלינו לבחון מדוע חלק מן הפוליטיקאים מושחתים, משום שאין זה מספיק לומר: "כל הפוליטיקאים מושחתים". האם ייתכן כי הנהגה מושחתת משקפת בעצם את 'פניו' של העם? הרי אנו חיים במדינה דמוקרטית והמנהיגות נבחרת על ידי העם. מדוע אנו בוחרים מנהיגים מושחתים? יש שיאמרו כי לאחר שפוליטיקאי נבחר ומגיע למוקדי הכוח וההשפעה, הוא הופך מושחת. מנגד יש שיטענו כי מי שפונה לעסוק בפוליטיקה מושחת מיסודו, וחסר יכולת הנהגה כמו במשל יותם, ואז עלינו לשאול: מה אנחנו יכולים לעשות על מנת 'למשוך' מנהיגים טובים ואיכותיים אל הפוליטיקה? כדי לעסוק בשאלות אלו נקרא את השורה הלקוחה מן השיר "פרצופה של המדינה": 
"הפרצוף שלו (של הפוליטיקאי) - הוא פרצופה של המדינה"
ונדון בשאלות הבאות:
•	למה לדעתכם התכוונו המחברים באמירה זו?
•	האם ייתכן כי המנהיגים הם בעצם "שיקוף" של הציבור, והפרצוף שלהם הוא בעצם הפרצוף שלנו?
ניתן לגם לעסוק בשאלות אלו באמצעות הכותרת והתגוביות (טוקבקים) המופיעות בסוף דף המקורות, ולבקש מהמשתתפים לחוות את דעתם עליהן.