בית מדרש אלול

האדם בגן-עדן (ב): החופש לבחור ולהיות עצמאי

עזר למנחה 

תקציר הדף:
בחלקו השני של הלימוד על האדם בגן עדן, נביט על היכולת האנושית לדעת ולהבחין, כשלב מפתח בהתפתחות האנושית. האפשרות לבחור בין טוב לרע הופכת את האדם ליצור תבוני שאינו פועל כמו החי מתוך הכרח ותלות בטבע אלא נידון לקבל אחריות ולבחור. החופש לפעול באופן רצוני ללא הכרח ותלות קשורה בתהליך של נפרדות ושל עצמאות. תהליכים אלו משתקפים בסיפור גן העדן כפי שנראה להלן. 

דרך הלימוד :
שיטת הלימוד היא קריאה משותפת של המקורות והעלאה חופשית של תובנות, שאלות, פרשנויות ותגובות שונות של המשתתפים. המטרה היא ליצור שיחה משמעותית, הקשבה ודיאלוג בין הלומד למקורות ובינו לבין שאר הלומדים בחברותא, לבדוק יחד אפשרויות שונות להבנת הכתוב, לפרש אותו, לפגוש אותו, להגיב ולהתייחס אליו באופנים שונים (אישיים-קיומיים, פוליטיים, אסתטיים, אתיים, רוחניים, סמליים, אסוציאטיביים וכדו'). 

הלימוד המקובל ב'אלול' מורכב מפתיח ולימוד מונחה במעגל משותף, אחריו חלוקה ללימוד עצמאי בחברותא, וחזרה לשיחה קבוצתית באסיף. 

הצעה לפתיח: 
המנחה מציג את נושא הלימוד, ומקשר לקונטקסט (לימוד קודם, אירועי החיים). רצוי לפתוח את הלימוד בקריאה משותפת של אחד המקורות ולשוחח עליו, תוך העלאת שאלות, מחשבות ותגובות של המשתתפים. 
כהכנה ללימוד בחברותא הוא יציג את המקורות שבדף הלימוד ויוסיף רקע רלוונטי (היסטורי, ביוגרפי, ספרותי) ושאלות מנחות. לעתים מוסיפים מתַאבֵּן, לדוגמה: קטע מוזיקלי, ספור אישי, מדרש תמונה, שיח בזוגות במעגל על מושג מרכזי בלימוד, וכדו'.

נפתח בשאלה כללית - אילו אסוציאציות נקשרות בעיני הלומדים לביטוי  'להיות גדול'. מה ההבדל בין 'קטן' ל'גדול'? נבחן את האסוציאציות שייאספו וננסה לאפיין אותן, לבדוק מה הן מבטאות בתהליך ההתפתחות שלנו כבני אדם. אחר כך נציג את המקורות בלימוד זה הנוגעים בשאלת הצמיחה הנפשית והמנטלית של אדם הראשון בעקבות האכילה מעץ הדעת.

חברותא: 
אחד הלומדים קורא קטע בקול, והחברותא דנה בו: החל בהבנת הפשט, שימת לב למילים בולטות או מוזרות, פנייה לספרי עזר (אנציקלופדיות ומילונים), העלאת פרשנויות אפשריות, השוואה למקורות אחרים שבדף, ועד לנגיעות אישיות וציבוריות במקום שבו 'הטקסט פוגש אותנו', את ערכינו וניסיוננו. זוהי גם הזדמנות להיכרות, ל'הקשבה פעילה' והפניית שאלות אל החברותא. 
בדף הלימוד ישנן שאלות המנחות את הלימוד ומציעות ללומדים נתיב של דיון, עם זאת כל חברותא רשאית להתמקד בשאלות העולות אצל משתתפיה, ולדון בהן כרצונה. 

זהו לימוד אקטיבי שבו כל לומד אחראי לדרוש מעצמו, לצלול פנימה, להרהר בקול ולשתף במחשבות ורגשות שעולים בו, כדי לגלות ולהפיק את הטמון בעומקי הכתוב. לא להתבייש, ולא לפחד כלל! אם המעוף, הכּנות, התעוזה והיצירתיות של חכמינו ונביאינו, סופרינו וצדיקינו מן העבר יפגשו באלה שלנו... עם ישראל חי! כך אפשר 'לגדול' באמת ולקבל השראה מעיון במקורות ישראל, ובאותה עת להרחיב את טווח המשמעויות הגלומות בהם, על ידי הוספת נקודת המבט הייחודית שלנו. כל לומד מוזמן להסכים או לחלוק על הכתוב, להבין אותו אחרת או להיבנות ממנו, להסמיך אליו את ניסיון חייו, ולהמשיך בכך את 'תרבות המחלוקת' ואת 'תרבות המדרש' היהודית לדורותיה.

התייחסות למקורות שבדף הלימוד: 

המקור הפותח הוא מדברי שד"ל, המתייחס בחיוב לתוצאת החטא ורואה התפתחות רצויה ביכולת שנוספה לאדם לבחור ולפעול באופן רצוני – מותר האדם מן הבהמה. בניגוד לרמב"ם שאותו למדנו בשיעור הקודם, הוא אינו רואה בכך ירידת מדרגה ממצב שכלי טהור אל הכורח לעסוק גם בגוף ולהבחין בין טוב ורע, אלא רואה בכך התקדמות. 
המקור השני הוא אמירה הלכתית מהתלמוד העוסקת בענייני קניין ומגדיר את היכולת להבחין בין טוב לרע, בין דבר ערך לחסר ערך – כביטוי להתפתחות של קטן. יש לכך השלכות פורמליות קנייניות בהלכה. 
בחלק השני נעסוק במחירים של תהליכי התבונה והעצמאות המחשבתית הקיומית של האדם. הרב שג"ר רואה באגו המתפתח את הנבדלות של האדם, ויחד עמה את האגוצנטריות שמובילה לניכור ובושה. האדם דואג קודם כול לעצמו, ל'אני' שלו ולא לאחר. מציאות זו מולידה בושה והשפלת המבט. 
אריך פרום מגדיר את השלב ההתפתחותי של החופש האנושי ככרוך במרי, בחצייה עצמאית של גבולות אסורים ובביטול התלות וההכרח. אולם לחופש וליכולת לבחור יש מחירים - מעתה ניצב האדם בבדידותו ובעצמאותו מול העולם. 

אסיף: 
חזרה למעגל המשותף ואיסוף 'פירות הלימוד' של החברותות. 
לאסיף ייתכנו צורות שונות: אפשר לפתוח בשאלה ממקדת של המנחה או להזמין שיחה חופשית של הלומדים. אפשר להזמין את נציגי החברותות לשתף את הקבוצה בדיון משמעותי שהתפתח בהן. לחלופין, אפשר לבקש מהלומדים התייחסות לקטע מסוים שהם רוצים להקריא ולהגיב עליו (מתוך הזדהות, פרשנות, הסתייגות, תובנה, שאלה, וכדומה). מומלץ שהמנחה יסכם את הלימוד ואת הכיוונים שעלו בו.

מומלץ באסיף זה להתמקד בתנועה שבין שני הקטבים: לפני האכילה מעץ הדעת ואחריה. נבדוק עם איזה תהליך מזדהים יותר הלומדים. ניתן למשוך את הדיון לתהליכים של תלות ועצמאות (אריך פרום), של ביחד ולבד (הרב שג"ר), של פנטזיה ומציאות. 
שאלה נוספת שניתן לפתח בדיון מן המקורות היא, עד כמה המציאות האנושית העכשווית נתונה בקונפליקט או מבטאת הרמוניה?
 ניתן להציע את רעיון הפיתוי והאיסור כמבטאים קונפליקט זה, לאור הפרשנויות השונות של פרום ושל פרויד (חלק א).