ט"ו בשבט- שורשים- דורשים קהילה

יוצר הדף: עינט קרמר
בית המדרש : טבע עברי

רציונל:
אחד ממאפייני התרבות המערבית שבה אנו חיים הוא הניתוק שלנו מן השורשים הפיזיים והרוחניים, והתרכזות בהווה ובקיים. שיעור זה בוחן את נושא השורשים והשורשיות מזוויות שונות.

מבנה הלימוד : 

פתיחה במליאה:

בפתיחה יקרא המנחה את השיר של אגי משעול, 'עץ הזית 2002' ויפתח דיון עליו: איזה משפט דיבר אליכם, מדוע? למה לדעתכם שתלו את עץ הזית בכיכר? איזו תופעה מציג השיר? מדוע אגי משעול חשה בושה?  וכן הלאה)

         עץ הזית 2002 / אגי משעול

תקעו אותו בין שלשת עצי קוקוס
על מצע אדמדם של טוף מההום סנטר
באמצע צמת שהפך בין לילה
לככר.

נהגים הממהרים לביתם
יכולים אולי לראות אותו מבעד לשני
כדי חרס
נוטים על צדם
אבל אין להם זמן לספור המפתל
העולה מגזעו
או צמרתו הגזומה בהומור של קבלנים

ואין הם יכולים לנחש את שרשיו
המגששים נבוכים
באדמה הזרה,
לופתים עוד כמו צדה לדרך -
אדמת-אם שדבקה בם. 
בהמולת החישוף.
זיתיו המושטים לאין דורש משחירים
את פני
ושום ורדים ננסים לא יסיחו את לבי
מן הבושה.

בחברותא

לומדים יחד את המקורות הבאים בנושא השורשיות וההקבלה של העץ לאדם. 

1. רבי שמשון רפאל הירש, במעגלי שנה:
"תקומתו של העץ איננה מושרשת בענפים ובעלים ובפירות המפוארים, - אלא בשרשיו, שהם מחוזקים במקום אשר הרוחות והסערות לא תגענה שמה. הם מתחזקים על מקור מים חיים של התחדשות. 
העץ איננו דואג בזמן שהסערות תופסות אותו, מנענעות אותו כופפות אותו, - הוא לא נע ולא זע ממקומו, וכל זמן שהוא לא נעקר ממקומו, היה תהיה לו תקומה! ועל כן נמצא שהאילן לא הפסיד כלום, ואדרבא - החליף כוח במאבק.
 כן הוא האדם. כל זמן שהוא נצמד לשרשיו הרוחניים - שום רוח לא תעקור אותו ממקומו. ונהפוך הוא, הסערות תעוררנה את כח ההתחדשות" 

•	איזו השוואה מציג הרש"ר הירש בין האדם לעץ? מהם שורשי האדם? מהם הענפים והפירות שלו?
•	נסו להגדיר את שורשיכם הרוחניים הנוטעים אתכם ל"קרקע העולם". ממה הם ניזונים?
•	נסו לחפש דוגמה מהחיים בהם הסערות עוררו דווקא "רוח התחדשות". מה תפקיד       השורשים בדוגמה זו?

2. משנה מסכת אבות פרק ג, מש' י"ז
הוּא הָיָה אוֹמֵר, כֹּל שֶׁחָכְמָתוֹ מְרֻבָּה מִמַּעֲשָׂיו, לְמָה הוּא דוֹמֶה?
לְאִילָן שֶׁעֲנָפָיו מְרֻבִּין וְשָׁרָשָׁיו מֻעָטִין, וְהָרוּחַ בָּאָה וְעוֹקְרַתּוּ וְהוֹפְכַתּוּ עַל פָּנָיו. 
אֲבָל כֹּל שֶׁמַּעֲשָׁיו מְרֻבִּין מֵחָכְמָתוֹ, לְמָה הוּא דוֹמֶה?
לְאִילָן שֶׁעֲנָפָיו מֻעָטִין וְשָׁרָשָׁיו מְרֻבִּין, 
שֶׁאֲפִלּוּ כָּל הָרוּחוֹת שֶׁבָּעוֹלָם בָּאוֹת וְנוֹשְׁבוֹת בּוֹ אֵין מְזִיזִין אוֹתוֹ מִמְּקוֹמוֹ, 
שֶׁנֶּאֱמַר (שם), וְהָיָה כְּעֵץ שָׁתוּל עַל מַיִם וְעַל יוּבַל יְשַׁלַּח שָׁרָשָׁיו וְלֹא יִרְאֶה כִי יָבֹא חֹם, 
וְהָיָה עָלֵהוּ רַעֲנָן, ובִשְׁנַת בַּצֹּרֶת לֹא יִדְאָג, וְלֹא יָמִישׁ מֵעֲשׂוֹת פֶּרִי:

•	מהם השורשים המחברים את האדם למקומו, על פי המשנה?
•	במה תפיסה זו שונה מזו שהציג הרש"ר הירש?
•	מה יוצר את כוח ההיאחזות במקום שבו יש סערות חזקות במיוחד?

החלק הבא בחברותא הוא בעל גוון יצירתי יותר, ומטרתו לחשוף בנפש הלומד רובד נוסף. 

נסו לצייר את ה"עץ" שלכם – היכן אתם נטועים? לאן מגיעים השורשים שלכם? מהו הגזע, הענפים והפירות שלכם? מה תפקיד הקהילה בעץ הפרטי? היעזרו בפירוט הבא:
  שורשים – מוסתרים באדמה, משם מזרימים מזון ומים לכל חלקי העץ. אם הם עמוקים ורחבים הם יוצרים יציבות ועוצמת עמידה ברוחות סערה. 
גזע – עמוד השדרה של העץ. לעיתים משתרג לרוחב (זית) ולעיתים לגובה כמו תורן (ברוש), מתפצל לענפים (עץ פלורליסטי?). 
נוף – חזותו החיצונית של העץ, ענפים ועלים. המילה נוף לקוחה מהמילה יופי. העלים מקבלים את השמש והאוויר ומייצרים מהם מזון נוסף, בתהליך של פוטוסינתזה. 
פרי – האם הפרי הוא ייעודו של העץ? האם הוא מזין את העוברים ושבים? הפרי צופן את המשכיות העץ. פרי מלשון הפריה, פריון, וכדומה

סיכום במליאה
כל חברותא מציגה את הציור של ה"עץ" שלה ואת השיחה שהתפתחה אצלה לגבי מושג השורשים. 
המנחה יפתח דיון לגבי חשיבות מושג השורשים בחברה בת קיימא. 
לסיום יקריא המנחה את שירה של לאה גולדברג המצורף.

עצי זית / לאה גולדברג 

עמדו בניסיון השרב
ובאו בסוד הסער – 
וכנצח ניצבו במורד
הגבעה מול הכפר שחרב
מכסיפים באורו הצונן של הסהר.
עמוד, מה גדושה השלווה.
זו אפוא השיבה הטובה!
הקשב, הקשב למשב
הרוח בנוף הזיתים.
איזו צמיחה ענווה!
התשמע? הם אומרים עכשיו
דברים נבונים ופשוטים