תורת הגמול ושאלת הטוב והרע בעולם – דף למנחה 

צחי קינן
תא שמע- מליץ
רקע כללי
בעיית הרע בעולם והקשר שלה לתורות גמול שונות העסיקה את האנושות מאז ומתמיד, וביהדות היא מרכזית במיוחד. 'תורת הגמול' היא בעצם ניסיון למצוא היגיון מאחורי התרחשויות שקורות במציאות; יש בנו דחף לנסות ולהמשיג ולהכניס לתבניות וקטגוריות את הדברים הטובים והרעים שקורים לנו [אולי כדי להרגיע את עצמנו וליצור תחושה של שליטה וסדר בעולם]. תורת הגמול עוסקת בנקודת המפגש שבין ההתנהגויות שלנו לבין הדברים שקורים לנו, והיא בוחנת את הקשר ביניהם: האם אנשים טובים מקבלים בהכרח גמול/שכר טוב ואנשים רעים מקבלים עונש? מדוע לאנשים טובים קורים דברים רעים? כיצד ניתן לדעת, אם בכלל, מה הקשר בין מעשינו לבין מה שקורה לנו – והאם יש בכלל קשר כזה, או שמא הוא פרי דמיוננו. 

מטרה
מטרת הלימוד היא לבחון התמודדויות שונות עם סוגיות אלו בהיסטוריה של ההגות היהודית. מובן שהדיון במקורות המובאים כאן רחוק ממיצוי הנושא, אולם הוא פותח צוהר לעולם זה. המטרה היא לטעום מעט מעולם החשיבה המקראי, החז"לי, מההגות היהודית של ימי הביניים, ואף מהקולנוע המודרני.

רציונל
הלימוד המקורי משולב בצפייה בקטעים מתוך הסרט 'יהודי טוב' של האחים כהן (על כך בהמשך). משום כך סדר המקורות מופיע בהתאמה להתפתחות הדיון בסרט והוא אינו כרונולוגי.
לחלופין, ניתן לשנות את סדר המקורות לפי שיקול דעת המנחה, פרט לחלק הראשון שהוא מעין נקודת פתיחה בסיסית לדיון כולו.
יש לקחת בחשבון את אורך הלימוד וריבוי המקורות כמו גם את הדיון שהם מעוררים. אפשר לחלק את הלימוד לשני מפגשים לפי הצורך.

מהלך הלימוד:
פתיחה: בפתיחה חשוב להציף את השאלות המרכזיות בסוגיה: מדוע יש רע בעולם? מדוע לאנשים טובים קורים דברים רעים? האם יש קשר (ישיר, הפוך או אחר) בין המעשים שלנו לבין הדברים שקורים לנו? מי אחראי על הרע בעולם? האל? בני האדם? והשאלה הקשה מכולן – האם וכיצד יכול האדם להגיע לידיעה בשאלות אלה?

תפיסת גמול מקראית בסיסית - דיון במליאה:
נפתח בעיון במקורות ראשוניים מהמקרא, ונדון בהם בעזרת השאלות בדף המקורות. הפסוק הלקוח מספר דברים פרק כד פס' טז מתאר גמול אישי - אדם חוטא מקבל את העונש בעצמו [ולא בניו]. הקטע מספר ויקרא פרק כ"ו מרחיב את תחום הגמול למישור הלאומי, ומתאר קשר ישיר בין מעשים לגמול - אם העם ילך בדרכי ה' וישמור את מצוותיו הוא יקבל גמול חיובי; אם הוא לא ישמע למצוות האל הוא ייענש בהתאם. מקורות אלה מייצגים תפיסה הטוענת לקשר ישיר בין התנהגות לגמול. 
בתפיסה מסוג זה יש היגיון וצדק, אך היא מעלה שאלות קשות לגבי הכוונה שמאחורי המעשים. האם ייתכן שהאדם בוחר לעשות טוב רק כדי להרוויח גמול טוב, ונמנע מלעשות רע רק מתוך פחד ואימה? [גישה כזאת מעמידה בספק את הערך החינוכי של תורת הגמול ומעלה חשד לגבי] טהרת כוונותיו של האדם. 

ספר איוב כאתגר לתורת הגמול – דיון בחברותא:
ספר איוב נכלל בספרות החוכמה המקראית. זהו סיפור פילוסופי המעלה שאלות אוניברסליות שאינן קשורות בהכרח לדת היהודית. גיבור הסיפור הוא אדם המשתדל כל חייו לעשות טוב, ללכת בדרכי האל ולמנוע חטא אף מהזולת (זובח עבור ילדיו, שמא חטאו). השטן מתערב עם אלוהים שהתנהגותו הטובה של איוב ודבקותו באל הן תוצאה של השפע והברכה שבהם זכה, ואם יירע לו – אמונתו בוודאי תתרופף. אלוהים מתיר לשטן לפגוע בכל אשר לאיוב מלבד בגופו ובחייו, ושניהם מצפים לראות אם איוב ימשיך לדבוק באמונתו ובדרכו הטובה על אף האסונות הפוקדים אותו. 
הלומדים יתמודדו עם הפסוקים מספר איוב בלימוד עצמי בחברותא (כ- 25 דקות), תוך דיון בשאלות המנחות בדף המקורות. 

מספר דגשים ונושאים העולים מקריאת הטקסט:
•	השטן מתריס כנגד שיטת הגמול. ביקורת זו העלינו גם אנו בדיון על המקורות הקודמים. לטענת השטן, איוב אינו ירא את אלוהים 'לשמה' אלא אמונתו קשורה לגמול החיובי שקיבל. במילים אחרות - אמונתו של איוב באל משתלמת לו. 
•	נקודה נוספת היא הידיעה האנושית. אנו הקוראים 'יודעים' מה היו המהלכים שהניעו את האל לאשר את הפגיעה באיוב. אולם כיצד איוב יכול לדעת זאת? כאן נכנסת שאלת פרשנות המציאות. כיצד יכול אדם לדעת שמה שקורה לו, הוא בעצם גמול על התנהגותו? מתי תקיפה של חבורת שודדים, למשל, היא עונש משמים ומתי היא מעשה נבזי של אנשים רעי לב? 
•	והראיה – המקרה של איוב מצליב בפני הקורא כמה נקודות. מצד אחד, אכן אין יחס ישיר בין מעשיו של איוב לבין האסונות שקרו לו. מצד שני, כאדם המחזיק בתפיסת גמול 'בסיסית' – מתבקש שהוא יפשפש במעשיו ויבדוק במה חטא. מי שמניח שיש גמול ישיר בעולם, מחפש את הסיבה לכך בהתנהגותו, גם אם אינה קיימת.
•	דברי החבר בלדד מעלים קושי חמור, וייתכן כי לא כל הלומדים ישימו לב אליו: לדבריו, ייתכן שאיוב טועה בניתוח האסונות הפוקדים אותו. לדעת בלדד, בניו ובנותיו מתים על חטאם שלהם ולא על חטא של איוב. ואילו איוב מניח שמות ילדיו הוא עונש המופנה כלפיו על חטאיו שלו. מכאן עולה השאלה – כיצד יכול אדם המחזיק בתפיסת גמול, לדעת שמה שקורה לו מכוון כלפיו ולא כלפי מישהו אחר? האם איוב סבור שהעולם סובב סביבו בלבד?

רמב"ם על בעיית הרע - קריאה צמודה לדיון במליאה:
רמב"ם מתייחס בספר מורה הנבוכים לסוגיית הרע בעולם. נעיין בשני קטעים. 
בחלק ג פרק יב טוען רמב"ם כי נקודת המבט של רוב בני האדם היא מוטעית. לשיטתו, הרע בעולם לא מגיע מהאל; בני האדם בתפיסתם המוגבלת והאגוצנטרית חושבים שהכול סובב סביבם ובטוחים שהרע קורה דווקא להם. הם חווים אסונות או חוסר הצלחה ומגיעים למסקנה שהעולם רע. אך אין להסתכל בעולם מנקודת מבט פרטית, אלא יש לראות את התמונה הכוללת. רמב"ם מחלק את כל הרעות שבעולם לשלושה סוגים עיקריים:
1. רע טבעי – מחלות, מוות, פגעי טבע ועוד - רעות אלה אינן נובעות מהאל אלא מדרכו של עולם; האדם עשוי מחומר, וחומר סופו להתכלות. על כן מוות הוא בלתי נמנע, וכך גם מחלות ואסונות טבע. לעולם הנברא יש חוקיות ואין כאן מסתורין או התערבות של האל.
2. רע חברתי – מלחמות, רצח, אונס, שקרים וכל מה שנכלל תחת הכותרת 'בין אדם לחברו' - רמב"ם מחזיק בעקביות בדעה שגם רעות אלה מקורן אינו באל כי אם בבני האדם, ולכן אין לתלות באל אסונות מסוג זה. 
3. רע אישי – פגיעה שהאדם פוגע בעצמו; הזנחה וטיפשות של האדם הגורמים לו לחלות, להשמין לקחת על עצמו סיכונים מיותרים ולהתמכר לתאוות. לדעת רמב"ם זה המקור לרוב הרע בעולם ואין לו לאדם לבוא בטענות אלא לעצמו. מי שמרבה לאכול מאכלים רווי כולסטרול ושומן – לא יתפלא אם יחטוף התקף לב; מי שמסכן את עצמו בכביש – עלול להיתקל בתאונה וכדומה; אין כאן עונש משמים – אלא חוסר אחריות של האדם. התאווה אחר מותרות גורמת לאדם להרגיש כל הזמן במחסור. רמב"ם טוען שאין לתלות את האשם באל ברעות מסוג זה.

בקטע השני, הלקוח מפרק י, מרחיק רמב"ם לכת אף יותר, וטוען כי למעשה, הרע כלל לא קיים במציאות. בהשפעת אריסטו הוא משתמש במושג ה'היעדר' האריסטוטלי, וטוען כי מהאל נובע אך ורק טוב. המציאות עצמה היא טובה; מה שאנו תופסים כ'רע', הוא למעשה 'היעדר הטוב'. 
על מנת להדגים זאת נחשוב רגע על חדר המואר משום שהדלקנו נורה. אם נרצה שיהיה חשוך בחדר, נכבה את האור. איננו יוצרים חושך אלא מבטלים את האור שהוא יש הקיים במציאות. החושך לעומתו אינו קיים אלא רק מבטא את היעדר האור. בהתאם, כאשר אנו חווים רע בעולם, אין זה רע אלא היעדר של טוב או התמעטות הטוב. האל עצמו שופע רק טוב. 
הוגים רבים (למשל הרב י"ד סולובייצ'יק) ביקרו את רמב"ם על תפיסה זו, משום שלדעתם, הכפירה במציאות הרע בעולם גורמת לחוסר התמודדות אתו. 

חז"ל על הגמול – דיון בחברותא:
כעת נחזור שוב ללימוד עצמי בחברותא של שני טקסטים. 
הקטע הראשון הוא הסיפור על משה שעלה לשמים מכיוון שהאל התעכב במתן התורה, וגילה כי סיבת העיכוב היא שאלוהים משקיע זמן בעיטורי האותיות, מכיוון שבעתיד ר' עקיבא יפענח אותם ויסיק מכך "תילין תילין" של הלכות. בדרך כלל סיפור זה נידון בהקשר של היחס בין תורה שבכתב לתורה שבעל פה, אולם אנו נבקש להתמקד בסוגיית הגמול. האם הסיטואציה שמציג הסיפור היא צודקת או לא? לכאורה נראה כי יש חוסר צדק בגמול שניתן לר' עקיבא. בזכות מה סבור משה שהגמול של ר' עקיבא אינו צודק? משה מתמקד בכך שר' עקיבא גדול בתורה - האם זה מה שהופך אדם לראוי לגמול חיובי?
תשובת האל סתומה ונחרצת: 'שתוק! כך עלה במחשבה לפני'. הוא אינו חייב דין וחשבון על הכרעותיו. התלמוד מציג כאן עמדה המנוגדת לשיטת הגמול, ולפיה האירועים קורים כתוצאה משרירותיות הרצון האלוהי. על האדם להשלים עם חוסר ידיעתו וחוסר הבנתו את העולם, משום שהוא אינו יכול להבין את ההיגיון האלוהי. 
הקטע השני לקוח מתוך המשנה במסכת אבות, האומרת במפורש שאין באפשרותנו לדעת מה  שכרן של מצוות ומה עונשם של חטאים. [כלומר, יש גמול בעולם אך איננו יודעים לאמוד אותו בשכלנו]. המסקנה של המשנה היא שכדאי לאדם תמיד להקפיד ולהיזהר במצווה קלה כבחמורה, ולצאת מתוך הנחה שהגרוע ביותר עלול לקרות לו.

העשרה: הסרט "יהודי טוב" (A Serious Man, האחים כהן, 2009)
ניתן לשלב במהלך הלימוד סצנות מתוך הסרט 'יהודי טוב' של האחים כהן מ-2009. לא נוכל להעמיק כאן בניתוח מפורט של הסרט, אולם נתמקד בכמה נקודות מרכזיות. אם ברצונכם להשתמש בסרט להעשרת הלימוד, יש לראותו מראש ולבחור קטעים מתוכו. אם יש מזפיק זמן, מומלץ לשקול את האפשרות להקרין את הסרט במלואו. 
במרכז הסרט מובא סיפורו של לארי גופניק, מרצה לפיזיקה נשוי ואב לשניים, אשר ביום בהיר אחד מתחילות לנחות עליו צרות בזו אחר זו: אשתו עוזבת אותו, הוא מסולק מביתו, הוא נחשד בקבלת שוחד מסטודנט, והקביעות שלו באוניברסיטה בסכנה, הוא מגלה כי הצטבר לו חוב שלא ידע על קיומו, ועוד צרות צרורות. לארי עצמו הוא אדם טוב שלא עשה רע לאף אחד, והוא מתקשה להבין מדוע כל הדברים האלה קורים דווקא לו. 
בדומה לסיפורו של איוב, גם כאן, לאחר שהאסונות פוקדים אותו בזה אחר זה, באים חבריו של לארי לנחם אותו, ומתפתח ביניהם דיון בנושא הגמול והצדק האלוהי. לארי הולך בסרט לשוחח עם שלושה רבנים, שכל אחד מהם מייצג תפיסה אחרת שעליה עמדנו כאן. הראשון מייצג את תפיסת הרמב"ם; השני את תפיסת חז"ל; והשלישי את התפיסה המקראית המקובלת. לא נוכל להציג כאן ניתוח מקיף ומלא לכל הסרט, אולם ניתן למצוא על כך פרשנות קולנועית בשפע בחיפוש באינטרנט ובספרות. 

פרדוקס החתול של שרדינגר
בסרט מופיע 'פרדוקס החתול' של שרדינגר. ההסבר על הפרדוקס מפורט בדף המקורות, ובאתר youtube ניתן למצוא מספר סרטונים קלילים המסבירים במה דברים אמורים. 
בקצרה - בעולם מכניקת הקוונטים, חלקיק מסוגל להיות בו זמנית דבר והיפוכו. למשל, אלקטרון "לא החליט" אם הוא מסתובב עם כיוון השעון או נגד כיוון השעון – ולמעשה הוא מסתובב בשני הכיוונים בו זמנית עד אשר הוא "קורס" לאחד משני המצבים. הקריסה נעשית רק כשאנו, השרויים בחוסר ידיעה לגבי מצבו, פותחים את הקופסה. 'פרדוקס החתול' של שרדינגר מנסה להוכיח עד כמה תאוריה זו אינה מתקבלת על הדעת כאשר מחילים אותה על מערכת גדולה יותר, כגון חתול, שכל עוד איננו יודעים מה מצבו, הוא חי ומת בו זמנית.
הסרט עושה לכל אורכו שימוש בפרדוקס זה, ובעצם משקף באמצעותו את חוסר יכולתו של לארי, גיבור הסרט, להבין מה עומד מאחורי האסונות הפוקדים אותו. הפרדוקס מופיע בגרסה נוספת בתחילת הסרט, באמצעות סיפור חסידי מסתורי שבו גם אנו הצופים מתקשים להכריע אם האורח הוא אכן רב או דיבוק, והאם הוא נשאר בחיים או מת.