מאי אחד במאי  חלק א
דף למנחה
הלימוד על חג האחד במאי מחולק לשני חלקים בעלי רצף הגיוני. החלק הראשון פותח בבירור מושגי של מועד זה שמשמעותו נשחקה, ובניסיון לחדשו ולהתאימו למציאות העכשווית [והחלק השני מרחיב את היריעה אל כלל האתגרים החברתיים והרצון להשתחרר משעבוד]. 
ההנחה העומדת בבסיס הלימוד היא, שללא שיח רב שכבתי ושימור זיכרון אין אפשרות לקיים תרבות. בשעתו, הייתה לחג האחד במאי תרומה חשובה ביותר בבניית החברה הישראלית, וייתכן שגם היום הוא יכול לשמש יום של חשבון נפש חברתי שמכוון לשיקום ובניית החברה הישראלית, על הבדלי הדעות והשסעים החברתיים החוצים אותה. 
האתוס הסוציאלי וערך שוויון האדם נולדו בתרבות העברית העתיקה והמשיכו לעבור כחוט השני בחזונות הגאולה של הנביאים ובספרות חז"ל (במיוחד בענף הארצישראלי ובנרטיב של החסידות הלוחמנית, ממרד החשמונאים ועד מרד בר כוכבא). השאיפה לשחרור האדם משעבוד לאדם אחר, על ידי קביעת שעבודו לאל בלבד, עומד בתשתית המצוות החברתיות בתורה וביסוד האתוס הסוציאלי. האם אתוס זה אקטואלי גם בימינו? 

בחלק הראשון נקיים בירור מושגי ואישי-רגשי ביחס לחג האחד במאי וניגע בשאלות הקניין הכלליות ובשאלות הבין-אישיות. תחילה נשווה בין ידיעותינו ומחשבותינו על האחד במאי (רבים קושרים אותו עם קומוניזם), לבין העובדות עליו, כפי שפורסמו בעיתון 'העיר' בשנת 2002. בלימוד בחברותא נשווה פסוקים מהמקרא לטקסט של ז'ן ז'ק רוסו, פילוסוף הנאורות, וננתח משנה ממסכת אבות המאבחנת ארבע מידות אנושיות ביחס לקניין, ובוחנת את יחסי הגומלין בין טיפוסים שונים לרכוש. 
באסיף ניגע בהיבטים אישיים ואינטימיים של חג האחד במאי, שיש להם גם משמעויות כלל אנושיות ופוליטיות.

בחלק השני נרחיב את היריעה ונשוחח על מספר ציוויים סוציאליים במקרא הלקוחים מפרשת 'קדושים' (ויקרא, פרק יט).
בלימוד בחברותא נעסוק בתחומים חברתיים רחבים, שאף שאינם קשורים ישירות לקניין, הם נוגעים למערכות יחסים בין אנשים ולחתירה למניעת שעבוד. נעמוד על ההבדל בין התפיסה היהודית לתפיסה היוונית דרך האגדה התלמודית על המלך קצייא ואלכסנדר מוקדון ודרך הספר 'פוליטיקה' של אריסטו, מורו ומחנכו האישי של אלכסנדר. כמו כן נדון ביחסו של 'הרוב השאנן' אל מי שאינו נמצא במגע ישיר עמו.
נסיים בדברים שכתב ברל כצנלסון ביום האחד במאי 1921, בראשית המאבק הלאומי המזוין על הארץ בין העם היהודי לעם הערבי, מאבק שבו נרצח בעיבורה של יפו, המשורר והוגה הדעות הציוני סוציאליסטי יוסף חיים ברנר (2 במאי 1921).