האם לצום בתשעה באב? - זרמים ביהדות וזהות יהודית ישראלית
הצעת הנחיה

רציונל תוכני
השאלה "האם יש צורך לצום בתשעה באב לאחר הקמת מדינת ישראל?" עלתה כבר אצל חז"ל והיא עודנה רלוונטית בימינו. מעבר לעניין עצמו, מאפשרת השאלה לערוך בירור ממוקד של הזרמים ביהדות – לא רק בהבנת גישותיהם השונות אלא אף בחשיפת דרך קבלת ההחלטות אצל כל אחד מהם והערכים העומדים מאחוריהן. 

המקורות המובאים בדף הלימוד כוללים פסקי הלכה אורתודוקסיים ומסורתיים (קונסרבטיביים) ואת גישתה של היהדות המתחדשת (Reconstructionist) הדוגלת ביצירת טקסים ראויים למדינת ישראל המודרנית. חומר מקביל קיים גם במקורות התנועה ליהדות מתקדמת (רפורמית). 

הקהילה האורתודוקסית עוסקת בשאלה זו כנגזרת של שאלה גדולה יותר, האם אנו בעידן של גאולה, שכן כל עוד לא הגיעה הגאולה אין מקום לבטל את הצום. אלא שהדיון של הרב חיים נבון המובא כאן מציין את השינויים שנעשו על פי כמה נוסחים חדשים בתפילת 'נחם' בתפילת מנחה, שמבטאים הכרה בהתקדמות במהלך הגאולה ומודים לקב"ה על כך. ההזדמנות לבטא את השינויים בגאולה יכולה להצדיק את קיום התענית עד צאת היום. 

התנועה המסורתית (קונסרבטיבית) פוסקת שלאור התקדימים והישועה שנעשתה לעם ישראל בכינון מדינת ישראל, ראוי להפסיק את התענית בצהרי היום (מנחה). בכך מספקת התשובה מענה לערך קיום התענית ככלל ולא רק כפרט, ומכירה בגאולה. אמנם התשובה איננה עוסקת בערך של חשבון נפש היום. 

בכתיבה של הרב קפלן, מייסד התנועה ליהדות מתחדשת (Reconstructionist), ניתן למצוא דעות המשותפות לשני המקורות הנזכרים לעיל. כמו הראי"ה קוק, גם קפלן מדגיש את חשיבות השימוש במנהגים קולקטיביים כדי לעודד חשבון נפש. קפלן האמין שהישרדות העם היהודי תלויה במנהגים הנותנים ביטוי לאמונה בייעוד האנושות לבנות חברה צודקת. לפיכך, הוא רוצה שמדינת ישראל תעודד, גם כמדינה חילונית, יצירת ביטוי קולקטיבי לערכים האלה. 

לבסוף, יש הוגים (לא מובאים כאן) הטוענים שבטווח הרחוק, בתרבות היהודית-ישראלית דווקא מודל תשעה באב ולא מודל יום הזיכרון הוא שישרוד כדרך הנצחה וזיכרון קולקטיבי של אבל לאומי. הסיבות הן בשל השילוב שיש בתשעה באב בין טקסיות, ציון אירועים רבים באותו מועד בהיסטוריה של העם ולא רק חורבן הבית, והחיבור שעשו חז"ל בין שנאת חינם, עבודה זרה וחורבן הבית. חיבור זה מאפשר בניית טקסים חדשים ורלוונטיים היום. 

הלימוד מתאים לתשעה באב וכחלק מלימוד על זרמים ביהדות. 

המקורות
1.	 "רבנים, אין מצווה לצום ", ארנון סגל, Ynet 01.07.09 .  במאמר זה עולה אחת משאלות הדיון - 'הצומות לא נקבעו לזכר מאורע היסטורי אלא לאבל על מצבנו כרגע, ואם המצב טוב - אין סיבה לצום. הם בוטלו כבר בתקופות קשות יותר מזו שלנו - אז למה כיום הרבנים לא מרימים את הכפפה"? וסוקר את המקורות בעניין. 
2.	תשובה בעניין צום עד לאחר תפילת מנחה בתשעה באב, התנועה המסורתית (קונסרבטיבית). www.masorti.org.il/uploads/uploads/file_16_1.pdf 
3.	ערכי היהדות והתחדשותם, מרדכי מ. קפלן, (2003: ראובן מס בע"מ, מהדורה ראשונה 1938) ע' 326–327.
4.	 "נוסח תפילה במציאות משתנה: תפילות יום העצמאות ותפילת 'נחם' בתשעה באב", הרב חיים נבון, צהר, גיליון לב, (דעת אתר לימודי יהדות ורוח www.daat.ac.il).  

תיאור מתודי

פתיחה:  אפשר לקרוא יחד את המקור הראשון ולדון בו.

לימוד בחברותא: לימוד שאר המקורות בחברותא. 

אסיף: מתוך הנקודות הרבות העולות מהמקורות, מומלץ להתייחס לשאלות הבאות: 
•	האם יש לך זיקה אישית לתשעה באב ומנהגיו? כיצד מועד זה נתפס בעיניך?
•	מבין הגישות השונות שראינו, איזו גישה קרובה יותר לעמדתך, אם בכלל?
•	האם ראוי בעיניך ליצור דרך משותפת לציין את תשעה באב (בלי לשלול קיום מנהגים אחרים)? איך היא תיראה? מה תהיה תרומתה ליצירת זהות יהודית ישראלית?