אף על פי שסרח אין תורתו נמאסת?
הצעת הנחיה

רציונל תוכני
התלמוד מספק אינספור סיפורים העוסקים ביחסים בין חכמים לתלמידיהם, ואותם אנו מרבים להביא לבית המדרש המודרני. אלא שאת השאלה האם מותר למורים מצטיינים ללמד, חרף התנהגות לא מוסרית או אפילו פלילית ופוגענית כלפי תלמידיהם, אנו מביאים לבית המדרש לעתים רחוקות, אם בכלל. מטרת הלימוד היא לאפשר דיון בנושא קשה וטעון זה ולפנות מקום לשיח על אחריות הציבור בכלל, ואחריות המורים והמנחים בפרט, להבטיח מרחב לימודי בטוח לתלמידינו.

היבטי הדילמה ברורים: מול העוול וחוסר המוסריות עומדים חשש להוצאת לשון הרע והלבנת פנים, קשיי ההוכחה, שתיקה ובושה של הקורבנות, נכונותו המורה לעשות תשובה ועוד. ואולי יותר מכול, עומדת לזכות המורים שסרחו המורשת היהודית, המרוממת מורים מצטיינים ורואה בהם דמויות נערצות, עד שלעתים אנו נוטים להתעלם מהאמת הגלויה לעין. כמו למשל באמירה 'אבל יש לו כל כך הרבה תורה ללמד'. 

כמו היום גם חז"ל הוטרדו בשאלה זו ותשובותיהם נופלות לכאן ולכאן. בספרות התלמודית יש דעות המתירות להמשיך ולהעסיק מורה מצטיין גם אם הוא התעלל בתלמידיו, כאשר אין מורה אחר ברמתו, ומאידך יש פסיקות המביעות יחס חסר פשרות נגד הוראה כזו.

הלימוד מתאים לקהלים שונים ומומלץ במיוחד לאנשים העוסקים בחינוך. 

המקורות
1.	 תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף טו, עמוד ב. 
2.	תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף לו, עמוד א.
3.	תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף יז, עמוד א.
4.	 תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף יט, עמוד א. 
5.	רמב"ם, משנה תורה, הלכות תלמוד תורה פרקים ב (ב-ד), ד (א, ד), ט (ט, יב)

תיאור מתודי

פתיחה: אפשר להקדים ללימוד הצהרה שייתכן שבקבוצה יש אנשים שחוו מקרה של פגיעה כלשהי מידי מורה או מנהיג (כנפגע/ת, כהורה או כמורה).

לימוד בחברותא: לימוד המקורות בחברותא. 

אסיף: מתוך הנקודות הרבות העולות מהמקורות, מומלץ להתייחס לשאלות הבאות: 
•	אילו גורמים וערכים מעורבים בהחלטה האם לפטר/להעניש מורה עקב התנהגותו?
•	האם זה הוגן לצפות ממורים ליהדות ומרבנים התנהגות ללא דופי? האם יש לדרוש מהם רמה מוסרית גבוהה יותר משל אנשים רגילים?
•	מהם הצעדים הקהילתיים/המוסדיים שאפשר לבסס כדי למנוע מקרים של פגיעה בתלמידים? מהו הטיפול ההולם במקרים המתרחשים לצערנו?
•	האם מותר להמשיך להפיץ את תורתו של מורה שהורשע או הודח על רקע התעללות או הטרדה מינית בתלמידים? איפה עובר הגבול? האם מותר למשל לצטט מתורתו אבל לא ללמד שיעור לזכרו?