דף למנחה 
[ראו דף כללי לדרך הלימוד בבית המדרש]
הלימוד שלפנינו עוסק במעשים הנגזרים ממידת חסידות כפי שמתארים אותה חז"ל בהלכה ובאגדה ואשר נוגעים לשבת ויום טוב זהו לימוד המשך ללימוד הקודם (9,- "התפתחותן של הלכות") והוא מתפתח ממנו באופן טבעי אל הממד האידאליסטי-חסידי. הלימוד קושר את הלכות השבת למידת חסידות, בעיקר מעצם ההכרה שיום השבת נתקדשה בידי האל שכל הברואים שווים לפניו. ההסתלקות מאהבת הממון המבוססת על ענווה שמקורה בהכרה בשוויון ערך האדם לפני האל שכל הנכסים שלו. וכן האחוה בין האיש לאשתו המושגת על ידי פעולתו של ר' מאיר במקור המסכם
בהלכות חז"ל, החסידות היא המדרגה הגבוהה ביותר בהתנהגות האדם שאליה יש לשאוף, אידאה. בהלכה יש מידרגיות ואנשים שונים נוהגים בה במידות שונות (כלומר במדרגה הגבוהה ביותר במדרגה בינונית או במדרגה נמוכה ובתנאי שיעמדו בנורמה ההלכתית). 
במפגש הפותח נפתח את נושא השמיטה והיובל על פי פרק כה של ספר ויקרא. נקרא יחד, ואילו דיון מעמיק יותר נעשה בלימוד בחברותא. נמשיך את הלימוד ונתייחס לשאלות המנחות . נלמד את הקטעים. נחזור למליאה לאסיף סיום כדי לספר את סיפור רבי מאיר הדורש לפני פשוטי העם בלילי שבת.
הרחבה 
ויקרא רבא (2) – הסבר להלכה: אסור לו לאדם לעסוק בשבת בצורכי חולין ולחשוב בענייני חולין או להכין עצמו בשבת לרגע שתצא השבת ויהיה כבר מוכן לענייני החול, ולו בדרך אגב. (כמו למשל לסייר במטע או בכרם לשם סקירה של המעשים שיעשה לצורכי עבודתו בימי החול). 
תוספתא יום טוב (3): החנוונים מכינים סחורה מדודה מערב יום טוב כדי שלא לעבוד בחול המועד בשעה שימכרוה ללקוחות. רבי אלעזר בר צדוק ואבא שאול בן בטנית מוותרים (על שאריות הסחורה בכלי ממנו מוציאים סחורה ללקוחות שהוא שייך לחנוונים ונקראת "מיצוי המידות") משום קדושת החג, אף על פי שגם בחול המועד מותר להם לעשות בהם  (שאריות הסחורה)שימוש.
הגדרות
רבי אלעזר בר צדוק: חי לפני החורבן בירושלים. תנא, מן הדור הראשון של תנאי יבנה אחרי החורבן. פעל בבית דינו של רבן גמליאל. היה בנו של רבי צדוק שהיה ידוע במידותיו החסידיות. 
אבא שאול בן בטנית: תנא מן הדור הראשון, חי בירושלים לפני החורבן כאדם צעיר והיה חנווני. איננו נזכר אחרי החורבן. לא ידוע על גורלו.