בית מדרש אלול              

שמות ומשמעויות

עזר למנחה:
מטרת הלימוד  היא לפתח דיון בנושא הזהות.  נקודת המוצא היא שמו של האדם, כאבן פינה ראשונה שהונחה בבניין זהותו עם הגיחו לעולם. הדיון ממשיך במשמעויות נוספות שמקבל שמו של האדם, בהתאם להתפתחות חייו ולאישיותו.  
חלק א - פתיחה הדנה בשלושת 'השותפים' בבריאת האדם: אביו, אמו והקב"ה. 
חלק ב – מקורות המתייחסים לשוני שבין בני האדם. 
חלק ג – מקורות המלמדים כי במהלך חייו של האדם חלים שינויים בשמו ובזהותו.

הלימוד מתאים בעיקר בעבודה עם בני נוער, הנמצאים בשלב הקריטי שבו מתעצבת אישיותם. הלימוד מאפשר להבין כי השוני בין בני האדם הוא טוב, ויותר מכך - כי כל אחד ואחת משתנה  במהלך חייו וזהותו מתעצבת על פי מעשיו ואישיותו. 

מהלך הלימוד
הלימוד המקובל באלול מורכב מפתיחה, חברותא, ואסיף. המבנה פתוח לשינויים ולהתאמה חופשית של המנחה.
פתיחה: המנחה מציג את נושא הלימוד ומקשר אותו לקונטקסט (לימוד קודם, אירועי החיים). רצוי לפתוח את הלימוד בקריאה משותפת של אחד המקורות ובשיחה עליו, עם שאלות, מחשבות ותגובות של המשתתפים. לאחר מכן הכנה לחברותות: הצגת המקורות שבדף הלימוד בליווי רקע רלוונטי (היסטורי, ביוגרפי, ספרותי) ושאלות מנחות. אפשר לפתוח במתאבן, לדוגמה: קטע מוזיקלי, סיפור אישי, מדרש תמונה, שיח בזוגות במעגל על מושג מרכזי בלימוד וכדומה.
חברותא: הקבוצה מתחלקת לחברותות (שניים עד ארבעה משתתפים) ללימוד משותף של דף המקורות. הקבוצה הקטנה מאפשרת מעורבות של כל הלומדים וחוויית לימוד דיאלוגי . בכל חברותא, אחד הלומדים קורא קטע בקול, והחברותא דנה בו: החל בהבנת הפשט, העלאת פרשנויות והשוואה למקורות אחרים שבדף, ועד לנגיעות אישיות וציבוריות במקום שבו 'הטקסט פוגש אותנו', את ערכינו, ניסיוננו ותודעתנו. בדף הלימוד ישנן שאלות המנחות את הלימוד ומציעות ללומדים נתיב של דיון, אולם כל חברותא רשאית להתמקד בשאלות אחרות שעולות במהלך הלימוד שלה. לעתים אפשר להוסיף משימה, לדוגמה: כל חברותא צריכה להבין את נקודת מבטה של דמות אחרת בסיפור או במחלוקת רעיונית ולהסביר אותה.
אסיף: חזרה למעגל המשותף ואיסוף 'פרות הלימוד' של החברותות. לאסיף צורות שונות: אפשר לפתוח בשאלה ממקדת של המנחה או להזמין שיחה חופשית של הלומדים, ואפשר להזמין את החברותות לשתף את הקבוצה בדיון משמעותי שהתפתח בהן. לחלופין אפשר לבקש מהלומדים להתייחס לקטע מסוים שהם רוצים להקריא ולהגיב אליו (מתוך הזדהות, פרשנות, הסתייגות, תובנה, שאלה, וכדומה). לבסוף יסכם המנחה את הלימוד ואת הרעיונות שעלו בו.