כותרת : באיזה כתב ניתנה התורה?
יוצר הדף: ד"ר נח חיות
עורכת: מיכל ברגמן
בית המדרש : מרכז יעקב הרצוג
רציונל:
השאלה באיזה כתב ניתנה תורה איננה רק שאלה של סקרנות; יש בה נגיעה לעמדה תרבותית-חברתית-ערכית עמוקה. מי אנחנו? עד כמה אנו מוכנים להיפתח ולקבל מבחוץ טכנולוגיות והישגי תרבות, ומתי אנו צריכים לשמר את הייחודיות שלנו? עיון ביחסם של חז"ל לשינוי שעבר הכתב העברי מדגים סוגיה זו ומעלה תשובות אפשריות.

מבנה הלימוד : 
פתיחה
•	המנחה יצייר על לוח את הסימן X וישאל איזו אות עברית היא-זו?
•	כך גם לגבי האות W.
•	המנחה יציג בפני המשתתפים את לוח האלף-בית של עברית הקדומה לצד האותיות המוכרות לנו כיום:

•	המנחה יסקור בקצרה את התמורות בהתפתחות הכתב העברי, ויסביר מהו הכתב העברי הקדום:

הכתב העברי הקדום (שם ארכאי: כתב רַעַץ) הוא נוסח מקומי של האלפבית הפיניקי שהיה נהוג בקרב תושבי ממלכת יהודה ותושבי ממלכת ישראל במחצית הראשונה של האלף הראשון לפני הספירה, ואף הייתה לו השפעה על הכתב של מספר ממלכות שכנות. באלפבית זה, כמו באלפבית הפיניקי, היו 22 אותיות המייצגות עיצורים בלבד ולא תנועות. בעקבות גלות העם לבבל והשלטון האשורי והבבלי על ארץ ישראל במאה השישית לפני הספירה, התפשט האלפבית הארמי, הכתב הרשמי של האימפריה האשורית והבבלית. במאות הבאות (מאות 6-2 לפנה"ס), עדיין שימש הכתב העברי העתיק בערבוביה עם הכתב הארמי, אולם לקראת המאה ה-2-1 לפני הספירה פסק השימוש בו בקרב היהודים, למעֵט לצרכים סמליים או מקודשים. הכתב העברי העתיק השתמר רק בקרב השומרונים עד ימינו.  במאות הראשונות לספירה התגבשה צורתו של הכתב הארמי כפי שהיה נהוג בקרב היהודים, עד שהוא קיבל את צורתו ה"מרובעת", שהיא אב טיפוס לכתב העברי של ימינו.
(על-פי הויקיפדיה - http://he.wikipedia.org/wiki/%D7%94%D7%9B%D7%AA%D7%91_%D7%94%D7%A2%D7%91%D7%A8%D7%99_%D7%94%D7%A7%D7%93%D7%95%D7%9D)

לימוד בקבוצות: מקור 1 – בבלי, מסכת סנהדרין, דף כא, עמוד ב.
לימוד ודיון בשאלות הנלוות.

אסיף במליאה
כל קבוצה תציג בקצרה את התובנות שעלו בה בעקבות הלימוד המשותף.
המנחה ידגיש את נושא הקריטריונים לשפת הקודש – 
•	מהי שפת קודש, אם בכלל? 
•	האם אנו זקוקים להתייחסות של קדושה לשפה 'שלנו'? 
•	מה ההשתמעות של התייחסות כזו- האם היא מגבילה או מאפשרת?

המנחה יציג את המקורות הבאים (מקורות 2-3) המתארים את השינויים שעבר הכתב העברי ואת יחסם של חכמים לשינויים אלו. מתוך כך עולות תפיסות עולם שונות בשאלת היחס אל התרבות הסובבת ואל השינויים התרבותיים כאיום או ברכה.

למנחה –  הטבלה להלן מסייעת בהבנת הדעות השונות במקורות.
ניתן להיעזר בה בלימוד עצמו או כסיוע בהנחיה.

לימוד משותף – מקורות - 2-3
•	המנחה והמשתתפים ילמדו בצוותא את המקורות ויציגו כל דעה על גבי הלוח.
שם החכם	באיזה כתב ניתנה התורה?	האם הכתב השתנה?   	לאיזה כתב נשתנה
ומתי?	הדרשה	
מר זוטרא/ מר עוקבא	כתב עברי	כן	כתב אשורי,
בימי עזרא 	
	
רבי יוסי	כתב עברי	כן	כתב אשורי,
בימי עזרא	משנה התורה הזאת כתב הראוי להשתנות	
רבי	הנוכחי (אשורי)	כן (פעמיים)	כשחטאו לכתב עברי וכשחזרו בתשובה לכתב אשורי	מגיד משנה אשיב לך	
ר' שמעון בן אלעזר	הנוכחי (אשורי)	לא	------------------------	ווי העמודים	

לימוד בקבוצות מקורות 4-8
כל קבוצה תבחר שני מקורות ותדון בהם.

אסיף במליאה
כל קבוצה תציג את המקור המשמעותי ביותר לטעמה, ותסביר את חשיבותו בעיניה.
המנחה יקשור את התובנות שיעלו ויציג גישות שונות ביחס לתרבות הסובבת את העם היהודי -
•	אילו שילובים והיטמעויות אפשריות ורצויות בין התרבויות?
•	אילו סכנות יש בכך? מדוע?
•	אילו צדדים חיוביים מתאפשרים מתוך הגישה שבחרו המשתתפים להציג?

לימוד משותף – מקור 9
מקור 9 מסכם את היחסים האפשריים בין התרבות המקומית לתרבות הכללית. 
יפת הוא אבי יוון (בראשית י, ב), ושם הוא אבי עבר (עברים). הברכה ליפת נדרשת כך שהיופי של תרבות יוון ייכנס לאוהלי שם. גם גומר ומגוג הם בניו של יפת ולכן שואלת הגמרא עליהם, אך בשל סגידת תרבות יוון ליופי, מדגישים חכמים את יפיותו של יפת ולא את דבריו. כלומר השפעת התרבות מותרת אך מוגבלת לדברים חיצוניים ולא מהותיים]

לסיכום
השפעת התרבות הסובבת הייתה מאז ומתמיד אתגר לתרבות המקומית. כיום, כשהעולם כולו חודר בלי הרף לתרבות ומציף אותה, אתגר זה הופך קשה הרבה יותר.  
המקורות מציגים עמדה מורכבת למציאות המשתנה והמושפעת מסביבתה -  לצד גישה טהרנית, החוששת מכל שינוי והשפעה חיצונית על התרבות קיימות גישות הרואות בקשר התמידי בין התרבויות ברכה ויכולת לצמוח ולהתפתח. 
התרבות המקומית אינה מתקיימת בעולם הרמטי, אך עליה לשמור על נכסיה התרבותיים הייחודיים לה. 
כיצד עושים זאת? האם ניתן להחליט מראש מה לשמר ומה לקבל מן החוץ? שאלות אלה נותרות פתוחות ומאתגרות אותנו גם בימינו.

לסיום נשיר יחד את שירם של אהוד מנור ושלמה יידוב, 'חולם בספרדית', המציג זווית חייכנית להשפעות התרבותיות עלינו כפרטים וכחברה.
בואו נשיר ביחד...