הנחיות למנחה- 'בתוך החורבה מנהמת יונה'
מאת: יעל טרן, הלל

דף הלימוד עוסק בהתגלות המתרחשת דווקא במקום החרב. כחלק מסדרת הלימוד העוסקת בחורבן ובבנייה, גם מפגש זה מנסה להתמודד עם השאלה - האם החורבן - הלאומי או האישי - טומן בחובו גם אפשרויות חיוביות של צמיחה, קרבה, התגלות וגאולה? (ראו הרחבה בדף מס 1 בסדרה זו).

במרכז הדף סיפורו של ר' יוסי המהלך בדרך ונכנס להתפלל בחורבה. המקום החרב מסמל את החורבן והייאוש, מקום מסוכן שאין להיכנס אליו, אבל דווקא שם מתגלה לו אליהו וגם בת הקול. נראה שקיים בסיפור מתח בין הנטייה המסוכנת כן להיכנס לחורבן ולאבל, ובין האפשרות להגיע מתוך כך לתובנות חדשות והתגלות. אל מול החורבה מוצגים בתי הכנסיות שגם הכניסה של העם אליהם מעוררת את קריאתו של ה', אך דווקא בחורבה נשמעת בת הקול הזו גם בארץ. מדוע? מה מאפשרת הכניסה אל החורבה ולמה דווקא בה נשמעת בת הקול? 

[הצעה, למשל: ברובד של היחסים בין העם ואלוהיו - מאז חורבן בית המקדש גם הקב"ה שרוי במצב של אבל וקינה וכשאנחנו נכנסים למצב דומה (לחורבה או למצב נפשי כואב) אנחנו יכולים להזדהות ולחוש אותו. ברובד של האדם עם עצמו- הכניסה למקומות הכואבים שבנפשנו היא אמנם מסוכנת מצד אחד, אך עשויה לסייע לנו להגיע לחוויות חיוביות ותובנות עמוקות יותר].

שאלה מעניינת נוספת, בה נתמקד בדף זה, היא מדוע בת הקול נשמעת דווקא כהמיית היונה? לפני שנעבור לשירו של אדמיאל קוסמן, כדאי לשאול את המשתתפים מה מסמלת בעיניהם היונה ומהיכן היא מוכרת לנו במקורות? 
שירו של אדמיאל- 'מבוקש', משתמש במיתוס על היונה ששלח נח מן התיבה כסמל לחוויה האישית ביותר של האדם המבקש לעצמו תחושת בית ומקום מנוחה לנפשו. היונה הנשלחת מן התיבה מסמלת את מצב הנדודים והגלות של עם ישראל והיא מופיעה בפיוטים רבים וגם בשיר זה כסמל לנפשו של היחיד החווה בדידות ומבקש קירבה, דיבור ותחושת בית. 

מדוע אם כן נשמעת בת הקול כהמיית היונה? כנראה כי בת הקול עצמה מבקשת את ביתה - משהו במצבו הקיומי של העולם המחפש את מקומו הנכון והמתוקן. היונה שבסיפור התלמודי ובשירו של קוסמן מסמלת את התפילה והכמיהה אל המצב המתוקן והבנוי, אל הבית.