עצור! גבול לפניך

דף לימוד ליום הזיכרון לרצח יצחק רבין- הנחיות למנחה

רציונל:

אחד הגורמים שהביאו לשסע הכבד במדינה שסופו היה הירצחו של ראש ממשלה בישראל, היה חוסר הסובלנות כלפי דעות שונות וערכים מנוגדים. באופן עמוק, ניתן לראות ברצח התמודדות לא נכונה עם מצב של קונפליקט שבו מעורבים צו פנימי וצו חיצוני, חוק אלוהי וחוק אזרחי, דת ומוסר (חשוב להדגיש כי צמדים אלו לאו דווקא סותרים אחד את השני), כאשר בתוך כל אלו נדרש היחיד לשים את הגבול.
רצח רבין מעלה שאלות רבות: עד היכן אנו מוכנים להילחם למען האמונה שלנו, עד היכן נלך בדרכנו, והיכן אנחנו שמים את הגבול? מה יגרום לנו לשים אותו ומי יקבע לנו אותו?
הדף שלפנינו יעסוק בשאלת הגבולות, בהיבט האישי ובהיבט החברתי. באמצעות המקורות נבחן את חשיבותם של הגבולות, את חסרונותיהם ואת האפשרות לפרוץ אותם. לבסוף, נברר האם ניתן לקיים דיאלוג ומערכות יחסים עם קבוצות/ עם ערכים/ עם אנשים שנמצאים מעבר לגבול שהצבנו.

מהלך הלימוד:

# עקדת יצחק:

פרשת העקדה היא אחת הסוגיות הקשות להבנה אנושית במקרא. לכן, נאפשר למשתתפים לבטא תחילה את תחושותיהם ביחס לסיפור. בהמשך ננסה להיכנס ל'ראשו' של אברהם ולהבין מה עבר עליו ומה היו שיקוליו. בשאלה האחרונה נרחיב את הדיון מהעקדה אל שאלת הגבולות באופן כללי - מתי יש לציית ומתי לא? 
מכאן אפשר לדון גם בסוגיית הכוונה, האמונה והעשייה - האם כוונה לעשייה מספיקה או שיש צורך לבצע את המעשה עצמו?

# הרמב"ם - הקדמה לספר היד החזקה:

	
	הרחבה- 'היד החזקה' (משנה תורה) מכיל הן את ההלכות הנהוגות 'בזמן הזה' והן את ההלכות הנהוגות רק בעת שבית המקדש היה קיים. הוא ערוך בסדר שיטתי לפי נושאים וכתוב בעברית צחה. מלבד הלכות, יש בספר גם אמונות ודעות, מוסר ומידות. הרמב"ם ביקש להביא בפני הציבור את כל התורה שבעל פה כשהיא סדורה וללא קושי, 'עד שיהיו כל הדינים גלויים לקטן ולגדול'.

	

בקטע זה הדגש הוא על הפסוק מתהילים קי"ט – 'עת לעשות לה' הפרו תורתך'.
חכמים פירשו את הפסוק כך שלעתים, למען ה' יש להפר את תורתו, למשל להפר את האיסור להעלות על הכתב את התורה שבעל פה.
המקור לאיסור זה מופיע בתלמוד במסכת גיטין דף ס עמוד ב:
"דרש ר' יהודה בר נחמני מתורגמניה דר' שמעון בן לקיש. כתיב: 'כתוב לך את הדברים האלה' (שמות לד, כז); וכתיב: 'כי על פי הדברים האלה' (שם) - הא כיצד? דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרן על פה, דברים שבעל-פה אי אתה רשאי לאומרן בכתב".
לאיסור זה הוצעו הסברים רבים משיקולים שונים - לאומיים, פרשניים, חינוכיים, חברתיים, תאולוגיים ועוד. אחד המעניינים בהם הוא השיקול שיש לשמור על חיוניות ההלכה, שלא תתקבע ותתאבן. 
רבי יהודה החליט שאל מול כל אותם שיקולים האוסרים לכתוב את התורה שבעל פה, עומדת הסכנה הממשית שהיא תישכח, ולכן – למען ה' הוא הפר תורתו וחיבר את המשנה.
ממקור זה ניתן ללמוד כי קיימת לגיטימציה לסטות לעתים, בתנאים מסוימים, מהצו האלוהי. השאלה היא מתי ניתן לעשות זאת ואילו צידוקים מאפשרים זאת? 

# פסק דין כפר קאסם:

הטבח בכפר קאסם בוצע על ידי יחידה של משמר הגבול ב-29 באוקטובר 1956, היום הראשון למבצע קדש. באותו יום הוטל עוצר על מספר יישובים, אך ההודעה לא נמסרה בזמן לראשי הכפרים, והתושבים הערביים שעבדו מחוץ לכפריהם ולא ידעו על דבר העוצר, וחזרו לבתיהם רק עם חשכה, לאחר שעת כניסת העוצר. כאשר חזרו לכפר נפתחה לעברם אש וכתוצאה מכך נורו למוות 43 מתושבי הכפר, ובהם נשים וילדים. בפסק דינו במשפטם של מבצעי הטבח קבע השופט בנימין הלוי מהי 'פקודה בלתי חוקית בעליל', שעל החייל לסרב לציית לה כאשר היא ניתנת לו.
בפסק דינו מטיל השופט אחריות רבה על היחיד. האם זה צודק והאם זה ראוי לעשות כך, מבחינה חברתית ואישית?

# אליה ליבוביץ (בנו של פרופ' ליבוביץ):

הכותב מתייחס למהותה של חברה ללא גבולות. הוא רואה זאת כמצב של חוסר תרבות במקרה הטוב, וסכנה קיומית במקרה הרע. כלומר, החברה זקוקה לגבולות כדי להגדיר את עצמה ולגבש לעצמה תרבות, ואף כדי להגן על עצמה. 
מהקטע עולות שאלות רבות:
האם הגדרת גבולות היא הגדרה פנימית או חיצונית? מהן השפעות הסביבה, הנסיבות על הגבולות והאם בשביל להיות שייך לחברה צריך לעשות מעשה אקטיבי או שניתן להישאר פסיבי.
האם ניתן לערער על כל גבול?
מה קורה כאשר אין גבולות? מה יקרה לחברה?
האם יש שוני בצורך בגבולות בין תחומים שונים? (למשל אמנות לעומת פוליטיקה)

# אריק איינשטיין "יושב על הגדר":

השיר מעלה את שאלת המקום, איפה יותר נוח ונכון לפרט להיות. שלושת הבתים הראשונים של השיר דומים זה לזה מלבד השורה השנייה שמשתנה ומבטאת את יחס הדובר לעולם.
איך מרגיש האדם שיושב על הגדר? האם הוא יכול להגדיר את עצמו?
מה קשה יותר, לחצות את הגבול או לשבת על הגבול? 
האם זה הוגן כלפי החברה לשבת על הגדר?

# בית הלל ושמאי:

בקטע הסיום נברר האם דעות מנוגדות יכולות לחיות בשלום זו לצד זו.
ניתן לקשור זאת לחברה הישראלית של היום, ולהתייחס לשאלה מה עדיף – לחפש פתרון למחלוקת החברתית או להשקיע את המשאבים בלימוד כיצד לחיות בחוסר הסכמה.