מיהו המורה הטוב?
דף למנחה

תקציר: במפגש זה נשרטט את דמות המורה הטוב כפי שהיא עולה ממשנה במסכת אבות ומפירושו של ר' שמעון בר צמח דוראן (הרשב"ץ) עליה.
מילות מפתח: מורה, תלמיד, כיתה, שיעור, בית ספר, חינוך, מחנך, משנה, קפדנות, מורה טוב, מלמד תינוקות, חכמי ארצות האסלאם, הרשב"ץ, מסכת אבות.

בפתח המפגש נציג סיטואציות שונות מהווי בית הספר, ונבקש מהמשתתפים להגיב עליהן מנקודת המבט של מורה (בתיכון), תוך חשיפת השיקולים העומדים מאחורי התגובה. אפשר להציע סיטואציות נוספות: 
•	תלמיד נתפס מעתיק תשובות מתלמיד אחר במבחן
•	תלמידה מאחרת לשיעור
•	תלמיד אוכל בשיעור
•	תלמיד מקלל ילד אחר
•	תלמיד עונה תשובה שגויה לשאלה שנשאלה בשיעור
•	שתי תלמידות מרביצות אחת לשנייה
•	תלמיד מתחצף למורה
•	תלמידה לא הכינה שיעורי בית
•	תלמיד קורא טקסט בצורה שגויה
בכל אחד מן המקרים לעיל נדרשת תגובה של המורה, אולם התגובות יכולות להיות שונות: יש מורה שיכעס על תלמיד שהעתיק במבחן ויפסול את המבחן שלו, אך יש מורה שיבין כי ההעתקה נובעת מחוסר הבנה ובקיאות בחומר, ולכן יברר בשיחה מול התלמיד את הסיבות להעתקה ובעתיד יכתוב מבחן קל יותר או יכין את תלמידיו טוב יותר למבחן. יש מורה שיתקן את התלמיד שטעה מול כל הכיתה, ויש מורה שיעלים עין מן הטעות ויעיר לתלמיד מאוחר יותר, פנים אל פנים, או ינסה להבין את מקור הטעות כדי לתקנה. 
לאחר התרגיל נדון בקצרה בקבוצה אילו תגובות הן נכונות וחינוכיות יותר לדעת המשתתפים, ונבקש למצוא את דמות המורה הטוב.
כעת נעבור למשנה במסכת אבות הקובעת כי מורה 'קפדן' אינו יכול ללמד, ונברר עם הקבוצה: 

•	מיהו המורה הטוב לפי המשנה?
•	 כיצד באה לידי ביטוי קפדנות המורה?
•	האם הקביעה המופיעה במשנה נכונה תמיד? באילו מקרים יש להעלים עין ובאילו מקרים חשוב להתערב ולהיות 'קפדן'?
•	'אין הקפדן מלמד'- מה עמדתכם ביחס למורה שאינו בקי בחומרי הלימוד?
•	מה עמדתכם ביחס למורה שאינו מקפיד על הגעה בזמן לשיעור, על הכנת שיעורי בית ועל אי הבאת ציוד?
•	מה דעתכם על מורה שמתעלם משגיאות כתיב של תלמידיו או מורה שכותב בעצמו בשגיאות כתיב על הלוח?

לסיכום, נעיין בפירושו של ר' שמעון בר צמח דוראן (הרשב"ץ) על המשנה במסכת אבות. לדעת הרשב"ץ, מורה 'קפדן' וחמור סבר אינו ראוי לתפקיד. הוא מסביר זאת באמצעות המושג 'להסביר פנים' שניתן לפרשו בכמה דרכים. פירוש אחד הוא לפי הפסוק ממשלי כז, יט: "כַּמַּיִם הַפָּנִים לַפָּנִים כֵּן לֵב הָאָדָם לָאָדָם" שמשמש עיקרון חשוב בהוראה ובחינוך - התנהגות המורה משתקפת בהתנהגות הילד, מקרינה ומשפיעה עליו, ולהפך; אם המורה קטנוני, משפיל את התלמיד ויוצר אווירה לא נעימה בכיתה, התלמיד לומד ממנו ומתנהג כך גם כלפיו, ובסופו של דבר אינו יכול ללמוד ולהתקדם. פירוש אחר הוא שהמורה צריך לקבל את תלמידו בסבר פנים יפות, מתוך גישה חיובית וגילוי רגישות כלפיו. מורה שאינו נוהג כן ומקפיד עם תלמידיו, גורם להם לפחד לשאול אותו שאלות ולהימנע מלהיעזר בו. לכן צריך המורה לגלות סבלנות רבה, גם אם התלמיד שואל את אותה השאלה ארבע מאות פעם, כמו בסיפור על רב פרידא שזכה לחיות ארבע מאות שנה ולזכות את כל דורו בחיי עולם הבא.
המסר העולה מדברי הרשב"ץ קיבל בשנים האחרונות גיבוי ממחקרים שנעשו בתחום החינוך, ולפיהם האקלים הכיתתי מעניק לתלמידים תחושת לכידות, שייכות וסיפוק, חוקים וגבולות והוא הגורם העיקרי שמשפיע על התלמידים לחיוב או לשלילה. למורה יש תפקיד מרכזי ביצירת האקלים הכיתתי משום שהוא למעשה מנהיג הכיתה. ככל שהוא יותר כן, אמפתי ומעניק יחס חם ומקבל יותר כלפי תלמידיו, כך מרגישים התלמידים טוב יותר בכיתה ופנויים ללמוד מתוך תחושת ערך עצמי גבוהה יותר.