בל תשחית 
שיעור חינוך לט"ו בשבט – כיתה י"ב

תכנית בארי, מכון שלום הרטמן

פתיחה כללית
דף לימוד זה הוא חלק מסדרה המוקדשת לט"ו בשבט, במסגרת תכנית 'בארי' של מכון הרטמן http://beeri.hartman.org.il/Resource_Center.asp
הדפים מכילים מקורות מעטים, קלים להבנה, ומטרתם לאפשר לכל מורה ולכל תלמיד להתמודד עמם בקלות, גם אם הם אינם בקיאים בתחום הדעת של לימודי יהדות. כל אחד יכול לקחת חלק בשיעור וליהנות מלימוד שנשען על טקסט יהודי כגירוי לדיון בנושאים כלליים השאובים מעולמם של התלמידים.
דפי הלימוד הותאמו לשש הכיתות של החינוך העל יסודי, ועל כן המורה יכול ללמד בכל שנה שיעור אחר לפי רמת כיתתו.

מטרות השיעור
1.    להבין שישנם מעשים הגורמים לנזק בלתי הפיך ועדיף להימנע מהם.
2.  להבין את ההשפעה השלילית של התנהגות ונדליסטית.
3.  לגלות את גלגוליו של פסוק מקראי עד למשמעות הרלוונטית לימינו.
מבנה השיעור
1.    הפעלת פתיחה.
2.   לימוד מקורות (אפשר בחברותא - קבוצות לימוד קטנות).
3.   דיון מסכם.

מהלך השיעור
הפעלת פתיחה
הציגו בפני התלמידים את שלושת הסיפורים הבאים:
1.	תלמידי יב' 3 טיילו בהרי אילת. במהלך הטיול הם טיפסו להר גבוה המשקיף על הסביבה. הנוף היה יפה והאווירה הייתה שמחה. תלמידי הכיתה הרגישו שהם מגובשים לאחר שלוש שנים משותפות בתיכון והחליטו להנציח את תחושתם בכתובת אבנים גדולה על ההר: "יב' 3 לנצח".
2.	הוריו של גיא קנו לו מכנסיים חדשים. גיא הבחין שחבריו מסתובבים לאחרונה עם מכנסיים קרועים בברך ורצה להיות אופנתי, לכן הוא לקח מספריים וגזר את המכנסיים החדשים.
3.	באחת המושבות הוותיקות בארץ עמד במשך כמאה שנה צריף עץ קטן שכונה בשם 'צריף המייסדים' אשר סימל את ההיסטוריה של המושבה. הצריף עמד על קרקע פרטית. בעל הקרקע שנקלע לחובות כספיים החליט למכור את שטח האדמה לקבלן, שהרס את הצריף ובנה במקום מרכז מסחרי.
נקודות לדיון
•	מה משותף לכל שלושת הסיפורים? מהם השיקולים בעד ונגד המעשים המתוארים בסיפורים?
•	כיצד לדעתכם היה ניתן לנהוג אחרת בכל מקרה?

הרחבה למורה על המקורות בדף המקורות:

יט כִּי תָצוּר אֶל עִיר יָמִים רַבִּים לְהִלָּחֵם עָלֶיהָ לְתָפְשָׂהּ, לֹא תַשְׁחִית אֶת-עֵצָהּ לִנְדֹּחַ עָלָיו גַּרְזֶן - כִּי מִמֶּנּוּ תֹאכֵל וְאֹתוֹ לֹא תִכְרֹת: כִּי הָאָדָם עֵץ הַשָּׂדֶה לָבֹא מִפָּנֶיךָ בַּמָּצוֹר. כ רַק עֵץ אֲשֶׁר תֵּדַע כִּי לֹא עֵץ מַאֲכָל הוּא - אֹתוֹ תַשְׁחִית וְכָרָתָּ וּבָנִיתָ מָצוֹר עַל הָעִיר אֲשֶׁר הִוא עֹשָׂה עִמְּךָ מִלְחָמָה עַד רִדְתָּהּ. 
דברים, פרק כ, פסוקים יט-כ

ספר דברים מתאר בין השאר, חוקים שונים הנוגעים למלחמה. בתקופות קדומות היה נהוג לכרות עצים בזמן מלחמה.("והכיתם כל עיר מבצר וכל עיר מבחור וכל עץ טוב תפילו וכל מעיני מים תסתמו וכל החלקה הטובה תכאבו באבנים", מלכים ב' ג יט). החוק בספר דברים יוצא כנגד מנהג זה ואוסר עליו. נשאלת השאלה: מדוע אסור לכרות עצים במלחמה? נדמה שיש לכך שתי תשובות עיקריות:
תשובה תועלתנית – אתה עצמך יכול לאכול מהעץ ולכן לא כדאי לך להשחית אותו.
תשובה חינוכית מוסרית – העץ אינו לוקח חלק במלחמה. המלחמה היא זמנית והיא נובעת משנאה בין בני אדם. לעץ אין חלק בכך. בנוסף – גדילתו של העץ היא איטית. לוקח לו זמן רב להניב פירות. האם ראוי שמלחמה זמנית תביא להרס בלתי הפיך בעולם?

"שנמנענו מלכרות האילנות כשנצור על עיר, כדי להצר לאנשי העיר ולהכאיב לבותם, ועל זה נאמר: "לא תשחית את עצה... ואותו לא תכרות". וכמו כן נכנס תחת זה הלאו [איסור] שלא 
לעשות שום הפסד, כגון לשרוף או לקרוע בגד, או לשבור כלי לבטלה וכל עניינים אלה וכל כיוצא שיהיה גם השחתה... זהו דרך החסידים ואנשי המעשה [הצדיקים], אוהבים השלום 
ושמחים בטוב הבריות, ולא יאבדו אפילו גרגיר של חרדל בעולם, ויצר עליהם בכל אבדון והשחתה שיראו, ואם יוכלו להציל, יצילו כל דבר מהשחית בכל כוחם. לא כן הרשעים, שמחים בהשחתת העולם, והם משחיתים. במידה שאדם מודד גם מודדין לו, כלומר: בה הוא נדבק לעולם"
ספר החינוך, מצווה תקכ"ט

ספר החינוך מרחיב את הרעיון של "בל תשחית". בעוד פסוקי התורה מתייחסים רק להשחתת עצים בזמן מלחמה, הרי שספר החינוך קובע שמדובר על איסור להשחית כל רכוש בכל זמן.
לדברי ספר החינוך, הטעם למצווה זו הוא חינוך האדם לאהוב את הטוב בעולם. כאן מציג ספר החינוך שני טיפוסים – הצדיק והרשע. הצדיק הוא אדם האוהב את הטוב בעולם. מתוך כך הוא אינו משחית את העולם ודואג לשמור עליו. הוא אינו רק מודע לסכנה שבהשחתה אלא פועל באופן אקטיבי למנוע את השחתת העולם.
הרשע הוא אדם שגורם נזק לעולם ואף נהנה מכך. מתוך כך הוא גם משחית את עצמו. היחס המזלזל לעולם פוגע בסופו של דבר באדם עצמו (ראו לדוגמה בתשדיר "זבל מי שמלכלך"). 

סיכום
לסיכום מומלץ לדון במשמעות של 'בל תשחית' לזמננו. ניתן להעלות שני נושאים מרכזיים: הוונדליזם- השחתה של העולם אשר משחיתה את האדם עצמו; והצורך לשמור על העולם בעידן שבו הנזק האקולוגי בולט והרסני.
•	הוונדליזם: ניתן להעלות מקרים של ונדליזם – בבית הספר, ביישוב או בכותרות העיתונים, ולשאול: מה הנזק שנגרם? מהו הנזק הרחב יותר? מה מביא את האדם לנהוג בדרך זו? כיצד האמירה שהוונדליזם פוגע באדם עצמו באה לידי ביטוי במקרה המדובר?
•	שמירה על העולם: כיצד השחתת העולם באה לידי ביטוי בתרבות הצריכה? (השלכת חפצים, השלכת סוללות בפח הזבל, זריקת מזון טוב למאכל וכו'). כיצד הנזק לעולם משחית גם אותנו, בני האדם? כיצד ניתן למנוע השחתה מיותרת בעולם שלנו?