מ'על הניסים' ל'נס לא קרה לנו'

שיעור חינוך לחנוכה – כיתה ט'

תכנית בארי, מכון שלום הרטמן

פתיחה כללית
דף לימוד זה הוא חלק מסדרה המוקדשת לחנוכה, במסגרת תכנית 'בארי' של מכון הרטמן http://beeri.hartman.org.il/Resource_Center.asp. 
הדפים מכילים מקורות מעטים, הקלים להבנה, ומאפשרים לכל מורה ולכל תלמיד להתמודד עמם בקלות, גם אם הם אינם בקיאים בתחום הדעת של לימודי יהדות. כל אחד יכול לקחת חלק בשיעור וליהנות מלימוד שעושה שימוש בטקסט יהודי כגירוי לדיון בנושאים כלליים השאובים מעולמם של התלמידים.
דפי הלימוד הותאמו לשש הכיתות של החינוך העל יסודי, ועל כן המורה יכול ללמד בכל שנה שיעור אחר לפי רמת כיתתו.

הסיפור המרכזי הצרוב בתודעת תלמידנו הוא סיפור נס כד השמן, ולא בכדי- תודעת הנס היא מן הנושאים המרכזיים המלווים את חנוכה. בשיעור זה בחרנו להעלות לדיון את נושא יחסנו לנס דרך שניים מן המקורות המוכרים של חנוכה, המבטאים שתי תפיסות שונות ביחס לנס.

מטרות השיעור:
1. להעלות את מושג הנס ומשמעותו בחיינו.
2. לעמוד על הפער שבין המתנה לנס ללקיחת אחריות.
3. לברר מה מקומם של נסים בחיינו. 

מבנה השיעור:
1. דיון פתוח בשאלות: מהו נס? מה בין נס לחנוכה? מה בין נס לחיינו?
2. לימוד בחברותא של שני מקורות המשקפים תפיסות שונות ביחס לנס.
3.  דיון מסכם על הקשר שבין זמן היווצרות הטקסט לתפיסה שהוא מייצג ולתפיסות שאנחנו מחזיקים בהן כיום.

מהלך השיעור
1.    נכתוב על הלוח את המילה נס, ונבקש מהתלמידים להסביר, לנסות ולהגדיר - מהו נס?
נוכל לסכם את הדיון בהגדרה המילונית: “מעשה פלא, דבר שלמעלה מן הטבע” (מילון אבן שושן)
2. נשאל את התלמידים: כיצד מתקשר מושג הנס לחנוכה?
     נס פך השמן שהיה בו כדי לדלוק יום אחד והספיק לשמונה ימים...
      על הסביבון כתוב: נס גדול היה פה.
      הדלקת החנוכייה תכליתה לפרסם את הנס, שנעשה ליהודים על ידי הקדוש ברוך הוא. לשם כך יש להדליק את החנוכייה על אדן החלון, על מנת שמקסימום אנשים יראו אותה ולא רק בני הבית. 
3.  נשאל את התלמידים האם יש נסים בחייהם. נזמין אותם לשתף את הכיתה במקרי נסים שקרו להם.
4.   נחלק לתלמידים דפים ללימוד בחברותא. בדף מופיעים זה מול זה שני טקסטים ידועים ומוכרים מחנוכה:
      האחד, “הנרות הללו”, מקורו מסכת סופרים, שנערכה במאה ה-8 לספירה. הטקסט מושר על פי רוב מיד לאחר הדלקת הנרות ומהווה חלק מטקס ההדלקה.
      השני, “אנו נושאים לפידים”, השיר נכתב על ידי אהרון זאב, שהיה קצין חינוך ראשי ראשון בצה”ל. 
5.   נעמוד על התפיסות השונות העולות משני הטקסטים ביחס לנס. ראו הרחבה לדף המקורות.
6.  דיון מסכם:
•	האם יש קשר בין מועד חיבור הטקסט, מבחינת תקופה, אווירה חברתית, לבין העמדה המובעת בו ביחס לנס?
•	איך באה לידי ביטוי כל אחת מהתפיסות של הנס בחיינו?
•	עם איזה מקור אתם מזדהים יותר ומדוע?

הרחבה על דף המקורות
הנרות הללו-
בחנוכה נוהגים ללוות את הדלקת הנרות בשירת ובאמירת תפילת “הנרות הללו”. נוסח התפילה מופיעה לראשונה במסכת סופרים (פרק כ, הלכה ו) שנערכה במאה השמינית לספירה בקירוב. הרוח העולה מתוך התפילה שמה את האל במרכז. הסיבה להדלקת הנרות היא הניסים והנפלאות, הישועות וההצלה שנקט אלוהים כלפי עם ישראל בתקופת מרד החשמונאים. על פי המקור, ניצחון המכבים הוא תוצאה של רצונו ופועלו של אלוהים. המכבים היו בבחינת שליחיו של האל. הדלקת הנרות מטרתה להביע את שבחו של האל ולפרסמו ברבים.

אנו נושאים לפידים-
שיר שנכתב במחצית השנייה של המאה העשרים, בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל. ניכרת בשיר הקבלה בין הגבורה היהודית והמעשה הציוני בדרך להקמת המדינה ובראשית ימיה, לבין גבורת המכבים ומעשיהם במרד החשמונאים במאה השנייה לפני הספירה. בתוך כך, מרכז הכובד בשיר נתון למעשה האנושי ולא לזה האלוהי: “נס לא קרה לנו, פך שמן לא מצאנו, בסלע חצבנו עד דם - ויהי אור”. 
המעשה הציוני של הקמת מדינת ישראל וההגנה עליה אינו בגדר נס, אלא מעשה אנושי הכרוך במאמץ  אדיר, בגבורה, בנחישות ובמחיר דמים כדי להביא את האור. אלא שהאור בשיר אינו בריאה אלוהית במאמר  'וַיֹאמֶר אלֹהִים יְהִי אֹור; וַיְהִי אֹור' (בראשית א, ג), כי אם תולדה של מעשה אנושי.