חייב אדם לראות את עצמו כאילו יצא ממצרים 
שיעור חינוך לפסח – כיתה י"ב

תכנית בארי, מכון שלום הרטמן

פתיחה כללית
דף לימוד זה הוא חלק מסדרה המוקדשת לפסח, במסגרת תכנית 'בארי' של מכון הרטמן http://beeri.hartman.org.il/Resource_Center.asp. 
הדפים מכילים מקורות מעטים, הקלים להבנה, במטרה לאפשר לכל מורה ולכל תלמיד להתמודד עמם בקלות, גם אם הם אינם בקיאים בתחום הדעת של לימודי יהדות. כל אחד יכול לקחת חלק בשיעור וליהנות מלימוד שעושה שימוש בטקסט יהודי כגירוי לדיון בנושאים כלליים השאובים מעולמם של התלמידים.
דפי הלימוד הותאמו לשש הכיתות של החינוך העל יסודי, ועל כן המורה יכול ללמד בכל שנה שיעור אחר לפי רמת כיתתו.

חג הפסח בכלל, וליל הסדר בפרט, מחזירים אותנו לאירוע המכונן בתולדות העם היהודי - יציאת מצרים. התורה קובעת שיש להזכיר אירוע זה מדי שנה ולספר עליו לדורות הבאים. בעקבות התורה קובעת המשנה שעל מנת לחזור לעבר ההיסטורי, עלינו לחוש כאילו אנו עצמנו יוצאים ממצרים. שיעור חינוך זה עוסק ברעיון של ההיזכרות בעבר הלאומי ובשאלת מטרתו של זיכרון יציאת מצרים.

מטרות השיעור
1.     התלמיד יבין את משמעותו של חג הפסח כחג לאומי המתייחס לעברנו המשותף.
2.    התלמיד ילמד משפטים מההגדה של פסח.
3.    התלמיד יבין את המשמעות של העבר בחיי ההווה.

מבנה השיעור
1.     הפעלת פתיחה
2.    לימוד מקורות
3.    דיון במליאה.

מהלך השיעור
1.     הפעלת פתיחה
        ניתן לקיים דיון כללי בכיתה או לדון בקבוצות קטנות:
	 • יש באפשרותכם לעבור במנהרת הזמן ולבקר באירוע היסטורי כלשהו. באיזה 
אירוע אתם בוחרים לבקר?
	 • מדוע דווקא באירוע זה?
	 • בעדות מסוימות נוהגים לשחזר בליל הסדר את יציאת מצרים. האם אתם מכירים מסורת זו? מהו לדעתכם הרעיון העומד מאחוריה?
2.    לימוד מקורות בחברותא (זוגות או קבוצות קטנות) עם דף המקורות המצורף.
3.    דיון במליאה בעקבות הלימוד: כיצד נוכל לתת ביטוי ליציאת מצרים בליל הסדר שנקיים השנה. האם וכיצד ניתן להתחבר לחוויה הזו?

על המקורות- הרחבה למנחה
משנה, מסכת פסחים, פרק י', ה'
חג הפסח הוא במידה רבה חג הזיכרון. הזיכרון הלאומי של שעבוד מצרים ושל יציאה מעבדות לחירות. הזיכרון היהודי הקולקטיבי מזכיר פעמים רבות את יציאת מצרים - בקידוש בשבת, בתפילה ובטקסים שונים. אולם נדמה מדברי המשנה שאין די בטקס ובתרבות הקולקטיבית אלא שיש לגרום לאדם הפרטי לחוש את הקשר האישי שלו לעבר הלאומי המשותף. הזיכרון הלאומי נישא בסופו של דבר בלבם של אנשים פרטיים. אם הסיפור הלאומי אינו חי בתוך כל אחד מאתנו, הוא עלול להישאר בספרי ההיסטוריה.
מתוך כך קובעת המשנה שעל כל אחד מאתנו לחוש כאילו הוא עצמו יצא ממצרים. לשם הוכחת הרעיון, פונה המשנה לפסוקי התורה: “והגדת לבנך ביום ההוא לאמור בעבור זה עשה ה' לי בצאתי ממצרים“. נראה שהמשנה מתמקדת בביטוי “... עשה ה' לי בצאתי ממצרים“. מדוע בחרה התורה לנסח זאת באופן זה, ולא נניח “עשה ה' לנו“, או עשה ה' לאבותינו“? לאור דברי המשנה, נראה שהכוונה היא ליצור הזדהות של כל אדם, בכל  דור, עם הסיפור הלאומי של יציאת מצרים. 
מדוע דווקא זכתה יציאת מצרים למעמד של זיכרון לאומי מכונן? אחת התשובות לשאלה זו מצויה בקטע מההגדה שבמקור הבא.
"עבדים היינו" מתוך ההגדה של פסח
דברים אלו מסבירים את המסר של יציאת מצריים עבורנו: אלמלא יציאת מצרים, היינו עדיין עבדים. לא באופן סמלי אלא באופן ממשי. גאולת מצרים שינתה את מעמדו של העם היהודי כעם וכפרטים. 
ראוי לציין שזהו אינו המסר היחידי של סיפור יציאת מצרים: התורה למשל מדגישה את המסר ההומני העולה מעברנו כעבדים.
מההגדה עולה יחס מעניין לעבר הלאומי: המציאות שלנו בהווה, ואף זו בעתיד (בנינו ובני בנינו) נגזרת באופן ישיר מהמציאות הלאומית העתיקה שלנו. כך שגאולת מצרים אינה אירוע עתיק יומין, אלא אירוע השייך גם להווה.
רמב"ם, הלכות חמץ ומצה, פרק ז', הלכה ו'
הרמב“ם בספרו ההלכתי משנה תורה מבקש להדגיש ביתר שאת את החובה המוטלת על אדם לראות את עצמו כאילו הוא יצא ממצרים, את ההזדהות שאדם צריך להרגיש בליל הסדר. רק מתוך תחושת הזדהות עמוקה יסופר הסיפור כראוי ויועבר היטב לדור הבא.