"האחר" - עזר למנחה
אהבת הרֵע והיחס הנאות אליו הם אבן יסוד ביהדות. התמודדות חז"ל עם נושא זה מרתקת ומעוררת מחשבה: מהי חשיבותה של אהבת הרֵע? מדוע נאמר עליה שהיא 'כלל גדול בתורה'? כיצד הפך הכלל 'מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך', לתמצית התורה כולה? האם אהבת האחר נועדה רק לצורך מילוי צרכיו, או שגם האדם עצמו, האוהב את זולתו, מקבל מאהבה זו ומתפתח בזכותה? 
במהלך הלימוד ננסה להשיב על שאלות אלה דרך עיניהן של חז"ל במקורות שונים ומגוונים וכן בעזרת הפילוסוף היהודי-צרפתי, עימנואל לוינס, עבורו מושג ה"אחר" קשור בקשר אדוק עם מושג האחריות והפעולות הנלוות לו.

על המקורות:
•	ויקרא יט, יג: "ואהבת לרעך כמוך" – כדאי לקרוא את הפסוק במלואו ולערוך השוואה בין שני חלקיו ('בני עמך' לעומת 'רעך') - מדוע האיסור על נקימה ונטירה הוא על בני עמך, ואילו מצוות האהבה היא על הרֵע? האם הדבר מעיד על הקושי לאהוב את כל בני עמך? האם ניתן לצווֹת על אהבה (של הרֵע? של הקב"ה?). 
•	תלמוד ירושלמי -  ר' עקיבה (כך נכתב שמו בתלמוד הירושלמי, להבדיל מהתלמוד הבבלי) קובע כי פסוק זה הוא כלל גדול בתורה ובכך מציב אותו כמרכז הכובד של היהדות. מדוע פסוק זה נחשב ל'כלל גדול בתורה'?
•	הרמב"ם - הופך את הציווי העקרוני למצוות עשֵה בעלת משמעויות מעשיות הנוגעות לכל אדם – לאהוב את רעך כמוך משמעו לכבדו ולחוס על ממונו. האם מצווה זו אפשרית? האם היא ניתנת ליישום? 
•	הרמב"ן - מעמיק את הקושי הטמון במצווה לאהוב את רעך כמוך, ונשען על דברי ר' עקיבא המובאים בהמשך, שפוסק כי במקרה של סכנת חיים - חייו של מי שיש לו אפשרות להציל רק את עצמו קודמים לחיי חברו. כיצד דברים אלה עומדים ביחס לדבריו הקודמים של ר' עקיבא, ש'ואהבת לרעך כמוך' הינו כלל גדול בתורה? האם אין סתירה בין השניים? האם הפסוק נאמר על דרך ההגזמה? 
•	בבלי, מסכת שבת - הלל הזקן הופך את הכלל 'מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך' לעמוד התווך שעליו נשענת התורה כולה. לדבריו, מי שהבין לעומק כלל זה נגע במהותה של התורה, ולא נותר לו אלא ללכת וללמוד את שאר המצוות. נעמוד על ההבדל בין המימרה 'מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך' לבין הפסוק 'ואהבת לרעך כמוך'. 
•	עמנואל לוינס - הפילוסוף היהודי–צרפתי בן המאה ה-20 היה הראשון שהעניק חשיבות לשאלת הזולת בפילוסופיה. במרכז הגותו האקזיסטנציאליסטית עומד מושג 'האחר' והאחריות המוטלת על כל אדם כלפי זולתו. ההסתכלות בעיני האחר, והאחריות התמידית כלפיו, הן הבסיס של האתיקה בעיניו. [מבוסס על הערך "עמנואל לוינס" בויקיפדיה]
•	שרי קרטר-סקוט - לסיום, נעמוד על חשיבותו של האחר מהיבט פסיכולוגי, המסביר כי רגשות עזים שאנו חשים כלפי זולתנו – סלידה כמו גם הערצה – הם ראי לנפש שלנו ולתכונות שאנו אוהבים או סולדים בתוכנו. האחר משמש אותנו כאבן בוחן לעצמנו, ליכולתנו להתקדם, להשתנות, להתרפא ולהיות בני אדם שלמים.
•	הרחבה (למעוניינים) - הרמב"ם מעמיד את זיכרון העבדות במוקד מצווֹת הפסח. בכל דור ודור צריך האדם לראות עצמו 'כאילו הוא עצמו היה עבד ויצא' – מדוע זיכרון היציאה מגלות לשעבוד איננו מספיק, ויש צורך בהזדהות כה מוחלטת עם מצב העבדות במצרים? 

לסיכום, 'ואהבת לרעך כמוך' - זה כלל גדול בתורה על פי רבי עקיבא, זה מסד היהדות על פי הלל הזקן, וזה יסוד העולם על פי עמנואל לוינס

מהלך הלימוד: 
הלימוד נפתח בלימוד משותף במליאה של הפסוק מספר ויקרא, ושל דברי רבי עקיבה עליו בתלמוד הירושלמי.
•	נתחלק לקבוצות קטנות ונלמד בחברותא את ארבעת המקורות הבאים, בעזרת השאלות המנחות. 
•	נחזור למליאה לאסוף את התשובות שעלו בקבוצות הלימוד.
•	נלמד במשותף על משמעות האחר בפילוסופיה ובפסיכולוגיה.
•	נחרוז את המקורות השונים ונסכם את מהלך הלימוד.
•	להרחבה: אפשר להוסיף גם את דברי הרמב"ם על מצוות 'וזכרת כי עבד היית במצרים'.