מיתוס הידע הפתוח אצל חז"ל – הנחיה למנחה
הצעת הנחיה:
השיעור עוסק באידאל שאותו מעצבים מדרשי חז"ל, שלפיו הידע פתוח לכול (ולפחות לכל הגברים). משיעור זה יכול להתפתח דיון משמעותי על נגישות הידע בימינו, על היחס בין מעמד סוציו-אקונומי ויכולת לימוד, ועל המחיר החברתי שיש לדמוקרטיזציה של הידע. כמו כן יכול השיעור להפוך לדיון רפלקטיבי בנושא פתיחת 'ארון הספרים היהודי' ללומדים מסוגים שונים.

* המלצת קריאה: הפרקים הראשונים של החוברת הסוציולוגיה של הבערות, מאת עמוס פונקנשטיין ועדין שטיינזלץ (האוניברסיטה המשודרת), העוסקים בתרבות הידע הפתוח אצל חז"ל וביוון העתיקה.
 
א.	פתיחה – סיפורי הלל 
בפתיחה ניתן להציג את "מיתוס הידע הפתוח" כפי שהוא עולה מתרבות חז"ל; כמו גם את מגבלותיו של דימוי זה (המדיר נשים; או המדיר סוגים מסוימים של טקסטים מבית המדרש), והשאלה אם הוא אכן התממש כפי שהוצג. זה המקום גם לדון בהדהוד שאלות אלו בתרבות העכשווית: גובה שכר הלימוד, בתי ספר פרטיים, הדמוקרטיזציה של הידע באינטרנט וכן הלאה. 

בפתיחה ניגע בשני סיפורים על הלל, המדגימים את "מיתוס הידע הפתוח" אצל חז"ל. הסיפור הראשון מציג שני גרדיים משער האשפות אשר יש להם סמכות חזקה יותר ביחס להלכה, מכיוון שהם נכחו בזמן ששמעיה ואבטליון לימדו אותה. העובדה כי שני גרדיים (אורגים) פשוטים הנם בעלי סמכות חזקה יותר משני העמודים של תורה שבעל פה, הלל ושמאי (כמו גם העובדה שלימוד אצל שמעיה ואבטליון היה נגיש עבור שני גרדיים אלו) - יוצרת דימוי של ידע הפתוח ללא הבדלי מעמד.
הסיפור השני (המוקדם יותר כרונולוגית) מתאר את הלל העני שלא יכול היה להיכנס לבית המדרש של שמעיה ואבטליון, ועל כן מערער על אידיליה זו ומלמד כי בית מדרש [הוא אליטיסטי] וסגור בפני מעמדות סוציו-אקונומיים מסוימים, ועל כן עילוי כמו הלל עלול לא להגיע אליו.
 
ב.	לימוד בחברותא – הדחתו של רבן גמליאל:
בקבוצות קטנות יתמודדו הלומדים עם סיפור הדחתו של רבן גמליאל ופתיחת שעריו של בית המדרש. זהו סיפור ארוך ומורכב, רב-פנים ורב-משמעי, המעמת כוחות שונים בבית המדרש: אליטה מול מעמדות נמוכים; בפנים מול חוץ. השאלות המנחות מנסות להציע כיוונים שונים לניתוח הקונפליקטים המרכזיים בסיפור, דרך דמויות, דימויים, שימוש במרחב וסיטואציות דרמטיות – על מנת להנהיר מבטים שונים על המתחים שבהם עוסק הסיפור. השאלה המרכזית יכולה להיות: האם המהפכה הצליחה – או שמנגנוני הכוח פשוט שימרו את עצמם ובית המדרש לא נפתח "באמת"? שאלה אחרת יכולה לבחון האם הסיפור אכן מעמיד את בית המדרש הפתוח כאידאל – או שמא הוא גם מעלה את המחיר הכרוך בפתיחת שעריו של בית המדרש לכול? 

ג.	אסיף: 
לאחר הלימוד בחברותא ניתן לאסוף את הניתוחים השונים של הסיפור ואת המבטים השונים עליו. ניתן להתמקד במוטיבים מסוימים (פנים/חוץ; שחור/לבן; נקי/מלוכלך; תפקיד הדלת; עשיר/עני) על מנת להאיר פנים בסיפור. מכיוון שהסיפור עשיר בפרטים ואיננו חד-משמעי, ניתן לתת מקום לדיון עשיר ורב-קולי.
כמו כן, במהלך הסיכום אפשר להביא את העימותים האחרים שהיו בין רבן גמליאל לרבי יהושע (למשל משנה, ראש השנה) שיאירו את הרקע לסיפור הנוכחי.
להעשרת הדיון ניתן לקרוא את Bridge and Door של הסוציולוג גאורג זימל. בטקסט יפה זה מציע זימל את הדלת כמרחב שמחבר אבל גם מפריד (הדלת הסגורה), ולמעשה משמש להפרדה באופן נחרץ יותר מאשר סתם קיר. טקסט זה יכול להאיר את האופן שבו מתפקדת הדלת בסיפור התלמודי – גם ביחס לשומר הסף, וגם בחוסר האפשרות של הכובס להישאר בסוף הסיפור. שימוש זה בדלת מחדד את השאלות המרכזיות של הלימוד: מי נמצא בפנים ונגיש לידע, את מי משאירים בחוץ, וכיצד שתי הקבוצות מגדירות זו את זו?