כולנו זקוקים לחסד
פתיחה:
נתחיל במשימת פתיחה בזוגות בה המשתתפים ישקלו למי הם מעוניינים לתרום את כספם. לאחר שיכריעו, נבקש מהם לזהות מה היו השיקולים שלהם בבחירה שקיבלו. למשל, תועלת לטווח קצר מול תועלת לטווח ארוך, תועלת חומרית מול תועלת מופשטת או תועלת לקרוב מול תועלת לרחוק.
להשקיע במי שיחזיר את ההשקעה:
$	מה הטענה המרכזית של הכותבת? 
$	מה דעתכם על כך שמרבית המשאבים מושקעים לטובת טיעוני הטיפוח?
$	הכותבת טוענת "זה מסר של הזנחה". האם בכלל ניתן לדבר על הזנחה כשמדובר באליטות עם נתוני הפתיחה הטובים ביותר?
$	האם הייתם מוכנים להשקיע שנת התנדבות עם ילדים ברוכי כישרונות בתוכנית לפיתוח מנהיגות חברתית? 
$	האם יש למדוד את ערך הנתינה על פי מידת הנחשלות או מידת הפוטנציאל?	
לתת למי שיקבל:
$	האם יצא לכם להיתקל באדם שהיה זקוק לעזרה אך סרב לקבל אותה?
$	ממה סירוב זה יכול לנבוע?
$	האם זהו סירוב חיובי או שלילי?
$	האם נכון להישאר ולנסות לשכנע אדם לקבל עזרה במצב זה?
חכה או דגים:
האם אתם מסכימים עם הקביעה כי שותפות היא הנתינה הטובה ביותר? מדוע?
האם פתרון זה ריאלי?
האם יצירת שותפות פותרת את הבעיה שהועלתה במקור הקודם בדבר סירוב לקבל עזרה?
עוני וצדקה - הכל יחסי:
$	סיפור זה יכול במבט ראשון להיתפס כמקרה בו מנהיג משפיל עצמו בצורה לא ראויה. מה לדעתכם המסר של הסיפור?
$	האם זה נכון, האם זה אנושית אפשרי?
$	האם אין כאן סתירה לעקרון החכה במקום הדגים?
$	מה הרעיון שעומד מאחורי מידה זו?
איש על ספסל:
לסיכום הלימוד, נקרא שיר שמתייחס לדרך שבה החברה מסתכלת ושופטת את אלו שעוסקים בנתינה ולמניעים שמביאים אדם לתת.
$	מדוע האדם יושב על הספסל ומחלק פרחים?
$	האם הוא מבדיל בין הנזקקים למצטיינים בנתינתו?
$	כיצד החברה מקבלת ומפרשת את מעשיו?

 

כולנו זקוקים לחסד

זה עתה קיבלתם צ'ק על סך 10,000 ש"ח אותו אתם יכולים לתרום לטובת מטרה אחת בלבד.
$	קורס יסודות הכלכלה החברתית המיועד לנערי האוצר היושבים בירושלים.
$	פרוייקט הזנה וביגוד לילדים הסובלים מהזנחה בסומאליה.
$	בית ספר למחוננים מאיזורי פריפריה חברתית או גאוגרפית.
$	מרכזי למידה לנוער בסכנת נשירה.
$	הוסטל שיקומי למכורים בשיקום.
$	מימון לעיתונאים העוסקים בסיקור הטבח בסודן.
					- למי בחרתם לתת? למה בחרתם דווקא כך?
להשקיע במי שיחזיר את ההשקעה
לא פעם אנחנו מדברים על השקעה בחלשים ועל הפניית משאבים לחיזוק מעוטי כישרון או יכולת. ברור לי שזוהי מטרה חשובה ושיש להפנות אליה הן תשומת לב והן משאבים, אבל אסור לנו, כחברה, להתעלם מהצורך לטפח מצוינות. מצוינות היא ערך שיש להשקיע בו מאמצים ומשאבים כדי לראות את הפירות שיזינו את החברה שלנו לעתיד.
בלעדי אותם פירות נרעב תרבותית, נרעב מבחינת התפתחותנו כחברה. בינוניות תרבותית ערכית והשכלתית תביא, בהכרח, לנחשלות חברתית. עלינו לדאוג לטפח את המצוינים שבינינו ולסייע בידם להתייצב על רגליהם וליצור  - בלי פשרות ובלי התפשרויות - כדי שבבוא היום הם יוכלו לתרום לנו מניסיונם ומכישרונם ולהמשיך את טיפוח המצוינות, בכל תחום אפשרי. רק כך יש לנו סיכוי לשרוד בעולם ולא להידרדר מטה.
במערכת החינוך, הטענה המקובלת שהחזקים יצליחו בכל מקרה בכוחות עצמם, אין לה על מה להסתמך כשהמסר הוא "אתם חזקים אז לא צריך להשקיע בכם". זה מסר של הזנחה ותו לא. כמו שחשוב לטפח את מעוטי הכישרון והמתקשים, כך חשוב גם לטפח את המצוינים.  עתיד החינוך, התרבות הציונות וההשכלה בארץ תלוי בכך. יותר מזה - עתידם של המתקשים תלוי בכך. אם לא נדאג לטפח את המצוינות לא יהיה עתיד גם לחלשים ולאלה הנזקקים ליד מסייעת לצורך התפתחותם. הרי אך טבעי לצפות ממי שמצוינותם טופחה ביד אוהבת שיחזירו בבוא הזמן לחברה ולקהילה השקעה דומה. ההשקעה בהם היא לא לטובתם הפרטית: היא תישא פירות ותניב רווחים חברתיים חשובים, כי במקרה שלהם תהיה תשואה מובטחת.
תנו למצוינים שבינינו את הכלים לבנות לעצמם ספינה; בדרכם הם יאספו איתם אחרים, ילמדו מהם כל מה שאפשר וילמדו אותם את מה שהם יודעים, וכולנו נרוויח.

לתת למי שמקבל
אתה יכול להוביל סוס אל המים, אך אינך יכול להכריחו לשתות.
- פתגם אנגלי

חכה או דגים
אמר רבי אבא אמר שמעון בן לקיש: גדול המלווה יותר מן העושה צדקה, ומטיל בכיס יותר מכולן (בבלי שבת ס"ג ע"א)
מטיל בכיס- הנותן כספו לאדם הנזקק ועושה עימו שותפות

עוני וצדקה - הכל יחסי
כִּי-פָתֹחַ תִּפְתַּח אֶת-יָדְךָ לוֹ וְהַעֲבֵט תַּעֲבִיטֶנּוּ דֵּי מַחְסֹרוֹ אֲשֶׁר יֶחְסַר לוֹ.
דברים פרק ט"ו, פסוק ח
די מחסורו- אתה מצווה עליו להחיותו ואין אתה מצווה עליו לעשרו.
אשר יחסר לו- הכל לפי כבודו, אפילו סוס לרכב עליו ועבד לרוץ לפניו.
אמרו עליו על הלל הזקן שלקח לעני בן טובים אחד סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו שלא היה יכול לאכול עד שיהא מתעמל והעבד משמשו. פעם אחת לא מצא עבד לרוץ לפניו ורץ לפניו שלשה מילין. 
תלמוד כתובות, דף ס"ז ע"ב

איש על ספסל/ שלומית כהן אסיף
 
איש על ספסל ישב 
הושיט פרח לכל עובר ושב 
אמרו אנשים: 
"הוא שיכור", "הוא שיכור".  
מחלק בחינם במקום למכור. 
"הוא גנב" "הוא גנב" 
פרחים מן הגן סחב.   
אמרו אנשים: 
"הוא עשיר", "הוא עשיר". 
נבחר אותו להיות ראש העיר. 
יחלק לכל עובר ושב 
גם לחם גם חלב. 
איש מחלק חיוכים 
מושיט פרחים 
שיהיה יום יפה 
שיהיה בבית ריח של שדה
 שיהיה.... 
© זכויות יוצרים שמורות למחברת ולאקו"ם