הצעה ללימוד
הסבר כללי
הזקנה הולכת ותופסת מקום בחברה המודרנית, בשל התארכות החיים באמצעים טכנולוגיים. ואולם, על פי רוב ההזדקנות מלווה בהתדרדרות פיזית ונפשית, העלולה לדחוק את הזקן לשולי החברה. היהדות מבטאת רגישות רבה כלפי הזקנה, שעליה נלמד במפגש זה באמצעות פסוקים ופרשנים, קטע שכתב של סילברסטיין, כתבות על מצב הקשישים בישראל, שיר של אביהו מדינה ופיוט של רבי יהודה הלוי. 
הצעת פתיחה
נפזר במרכז החדר תמונות של אנשים זקנים במצבים שונים (מומלץ למצוא תמונות של אנשים זקנים במצבים שונים, כמו: אישה זקנה היושבת על כיסא גלגלים ומוחאת כפיים; אישה זקנה היושבת על רצפת הרחוב ופניה מושפלות מטה; זוג זקנים מחובקים). נבקש מהמשתתפים להתבונן בתמונות ולחשוב: באיזו תמונה היו רוצים לראות את עצמם בעוד מספר שנים, מדוע?
לאחר מכן, נקרא יחד את השיר 'הילד הקטן והאיש הזקן' מאת של סילברסטיין. נערוך דיון קצר סביב השאלה: 
•	אילו קשיים המלווים את הזקנה מעלים השיר והתמונות?
הצעה ללימוד קבוצתי
נקרא את ארבעת המקורות הבאים בדף המקורות, ונתייחס לשאלות.
בפסוק מספר ויקרא מופיע הציווי להדר ולכבד את הזקן, ונוספת לו גם אזהרה 'ויראת מאלוהיך'. 
•	כיצד אתם מפרשים את המילים "והדרת פני זקן"?
•	מדוע רואה התורה צורך לצוות על כיבוד הזקנים?
•	 מדוע התורה מדגישה 'ויראת מאלוהיך אני ה'? 
רש"י מסביר כי המילים 'ויראת מאלהיך אני ה'' נועדו להזהיר מפני עצימת העיניים והתעלמות מן הזקנים. הנטייה היא לחשוב כי באין מי שיתלונן, ניתן להקל ראש ביחס לזקנים, ולכן דרוש לנו גורם חיצוני שיעורר אותנו לגלות רגישות גם כלפי הזקן חסר האונים (בדומה לויקרא י"ט, י"ד: "... וְלִפְנֵי עִוֵּר, לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל; וְיָרֵאתָ מֵּאֱלֹהֶיךָ, אֲנִי יְהוָה").
הפסוק מספר תהלים מבטא את פניית האדם לאל, שלא ינטוש אותו בימי זקנתו.
אגדת בראשית מרחיבה פנייה זו, של האדם המבוגר שכוחו כבר אינו כפי שהיה בימי בחרותו, והוא אינו הוא יכול לתפקד בחברה ולתרום לה. מצב זה גורם לזקן לחוש חסר תועלת, וגורר כלפיו יחס מזלזל מצד החברה. 
הצעה ללימוד בחברותא
נחלק את הקבוצה לשלוש קבוצות קטנות. נבקש מכל קבוצה לדון במקור המופיע בדף המקורות, ולדון בשאלות הבאות:
•	ממה יש לזקנים לחשוש?
•	האם נתקלתם במקרים הדומים לאלו המתוארים בכתבה?
•	כיצד ניתן למנוע את המצבים המתוארים?
•	מהי מידת האחריות של החברה כלפי הזקנים כיום? 
•	מה עוד ניתן לעשות לדעתכם?

סיכום 
ניתן לסיים את השיעור בהשמעת השיר של אביהו מדינה 'אל תשליכני לעת זקנה', או לקרוא את הפיוט של רבי יהודה הלוי, 'ישֵנה בחיק ילדות'. רבי יהודה הלוי פונה בשירו לנפשו הרדומה ומנסה לעוררה לצאת משנתה ב'חיק הילדות', ולחפש אחר המוסר האלוהי. הוא מאפיין את הילדות כתקופה של שינה עמוקה, שיש לצאת ממנה ולהתעורר כיוון שהזמן מתקדם וחולף. גם אנו ניסינו כאן, בדומה לקריאתו של הלוי לנפשו, לעורר את הרגישות שלנו כלפי הזקנה והבעיות החברתיות הנוגעות לה.