ה' נתן וה' לקח
הצעת הנחייה לדף הלימוד, המדרשה באורנים

רציונל:
כחלק מסדרת שיעורים הבוחנים משפטים מכוננים בתרבות היהודית, נברר בשיעור זה את הביטוי המוכר הנאמר לאבלים: 'ה' נָתַן וַה' לָקָח, יְהִי שֵׁם ה' מְבֹרָךְ'. האם אנחנו מסכימים עם ההנחה שקיימת מערכת צדק 'קוסמי'? מהי משמעות הצדק? ועל איזה 'דין' מדבר המושג 'צידוק הדין'? לסיום נשאל מה כל אחד מאתנו לוקח מביטוי זה לחייו.  
מושג 'צידוק הדין' הוא מרכזי ביהדות, ונקשר בדרך כלל למוות. בשבוע שבין יום השואה ליום הזיכרון, הוא מהדהד בעוצמה רבה בכל בית. 
נתעמק במקורו של הביטוי, בספר איוב, ונברר עם עצמנו:
-  למה כוונתנו בביטוי 'צידוק הדין'? על איזה 'דין' ו'צדק' אנחנו מדברים? האם הכוונה ל'צדק העולם'? האם ההנחה היא שקיימת מערכת כלשהי, בין אם היא האלוהות ובין אם לא, של צדק 'קוסמי'? ושמא הכול נתון ליד המקרה?
-  האם אנו רוצים להאמין בקיומה של מערכת צדק עולמית שכזו, של דין, שכר ועונש? מה הקשר בין ערעור האמונה בקיומה של מערכת זו, לבין ערעור האמונה באל? 

o	במהלך הדיון יתברר שבעיני רבים מאתנו, אל שאינו עומד מאחורי מערכת כזאת, הוא אל שאיננו רוצים בו – ואנחנו 'מפטרים' אותו, כמו שקרה לרבים בעקבות השואה. 
האם אמירתו של איוב – ה' נתן וה' לקח - יכולה לעזור לנו? כיצד?
o	האם האלטרנטיבה שמציג בפנינו יאיר כספי מועילה?

על המקורות: 
ספר איוב, שלפי אחת מפרשנויות חז"ל רק משל היה, מספר את קורותיו של איוב, אדם שהיה לו הכול, אושר ועושר, שאיבד את משפחתו ורכושו בגלל התערבות בין אלוהים והשטן, בשאלה עד כמה ממשיך אדם להאמין בה' והאם תיסדק אמונתו לאחר שיאבד את כל יקיריו ורכושו, וגם אם הרעה תפגע בו עצמו, בעורו ובבשרו. וכך, מכה אחר מכה, צרה רודפת צרה, עוד זה מדבר וזה בא - ואיוב עומד באמונתו, אחר כך מתערער ולבסוף מתעשת ומתחזק. 
נקרא שלושה קטעים מספר זה – הפתיחה שנותנת רקע לשיעור כולו, ובה מופיע משפט הנושא של שיעור זה. תשובת ה' לאיוב שמבקש הסבר: 'הוֹדִיעֵנִי, עַל מַה-תְּרִיבֵנִי..'. הוא מוכן לסבול אם רק יבין בשביל מה; ותשובתו של אלוהים, שהיא אולי "אמונה למתקדמים", היא שלא ינסה להבין ולחפש את הסיבה; שאמונת אמת היא גם אם לא מבינים, גם אם מערכת השכר והעונש אינה ברורה. הקטע השלישי הוא תשובת ה' בפרק לח: 'אֵיפֹה הָיִיתָ, בְּיָסְדִי-אָרֶץ' - שאחריה איוב משתתק. 

הפרק האחרון, שבו מקבל איוב שכר כפול ומכופל על נאמנותו וצדקותו, פחות מתאים למסגרת הדיון כאן, ואין צורך בדרך כלל להביאו.   

הפסוקים מבראשית – נקרא את הוויכוח של אברהם עם ה' לפני החרבת סדום ועמורה. מן השאלה הרטורית 'הֲשֹׁפֵט כָּל-הָאָרֶץ לֹא יַעֲשֶׂה מִשְׁפָּט?' - ברורה לגמרי ציפייתו של אברהם, ובעצם של כולנו, שהאלוהות תהיה אלוהות של משפט צדק. 

הפסוקים מדברים – גם פסוקים אלה הנאמרים פעמיים ביום בתפילת 'שמע', מהווים את תשתית האמונה בשכר ועונש, במערכת של צדק, שמובטחת על ידי הגבורה. 

* הערה למתקדמים: יכולה להיות מערכת ברורה של שכר ועונש שאינה צודקת! מערכת שכלל לא נשענת על הצדק כבסיס, אלא למשל על הצורך ליצור משמעת ולהפוך אזרחים לחיילים, כמו בטירונות.   

רחל בשירה תנ"כי מציעה היבט חדש ומעניין לקבל את הרע בברכה, והיא חוזרת אל האל המעניש כדי להניח עליו את הראש ולנוח. האל המעניש הוא גם אל אבהי.  

שיר נוסף שכדאי להביא (אך אי אפשר להביאו כאן מפאת זכויות יוצרים) הוא שירו של יהודה עמיחי, אל מלא רחמים (השיר מופיע בספרי השירה של עמיחי וכן בכתובת הבאה באינטרנט – מומלץ למצוא את הנוסח המנוקד). עמיחי מתריס כלפי האל שלא השאיר רחמים בעולם, והשאיר את כולם אצלו. נראה שללא מידת הרחמים העולם נתפס בעינינו כלא צודק.  

המקור האחרון שנקרא הוא דבריו של יאיר כספי, פסיכולוג ישראלי, מייסדה ומנהלה של תוכנית "פסיכולוגיה ביהדות" במרכז למורשת היהדות באוניברסיטת תל אביב (ראו עליו גם בויקיפדיה). בספרו לדרוש אלוהים הוא קורא לשוב ולעסוק בחוויית הקירבה לאלוהים, כחלק מטיפול פסיכולוגי; ובמקום לשאול 'למה זה קרה לי?' לשאול - 'מה אני עושה עם זה?'. 

מבנה הלימוד (תיאור מתודי):
נפתח בסבב מהיר שבו כל משתתף יאמר בקצרה מה יחסו לביטוי 'ה' נתן וה' לקח'?; מה הוא יודע על הביטוי; מתי נתקל בו; ומה חשב כשנתקל בו לראשונה? 

סבב זה חשוב כדי להראות שינוי לקראת סוף השיעור.

לאחר מכן נלמד את ההקשר המקורי של הביטוי, כפי שאנו עושים בכל השיעורים בסדרה זו - באיוב פרק א.  
נקרא יחד את פרק א ותחילת פרק ב, ונציף את השאלות העולות מהטקסט (שאלות לשוניות, היסטוריות, פרשניות, ועוד): 
•	האם הסיפור קרה באמת? אם לא – מדוע הוא נכתב?
•	קשה לקבל את הדין – אבל איך ניתן לברך עליו?
•	האם אנשים מאמינים באמת מסוגלים להשלים עם גורלם ואף לברך עליו בעת צרה?
•	למה אומרים 'יהי שם ה' מבורך' ולא ה' עצמו?
•	מה תפקידו של החרוז בביטוי (לקח – מבורך)?

שאלות אלה אינן מחייבות תשובה, מטרתן לפתוח את הדיון לכיווני חשיבה חדשים ו'לאוורר' את הפסוקים המוכרים.

בסיום סיעור המוחות נתחלק לקבוצות לימוד שבהן נקרא את יתר המקורות ונשוחח על השאלות הנלוות. הלימוד בקבוצות קטנות מאפשר למשתתפים להתייחס לשאלות אישיות יותר: 
•	למה חשוב לנו להבין את האסון שמתרחש? במה זה מועיל לנו?
•	האם אנחנו מסוגלים לוותר על ההסברים לאסונות?
•	האם אנחנו מניחים שקיימת מערכת של שכר ועונש בעולם?
•	איך אנחנו פועלים במערכת כזאת? מתי אנחנו מצפים לשכר? האם איוב 'פראייר'?
•	האם אמירתו של איוב (ה' נתן..) יכולה לעזור לנו בעת צרה, או שהיא מנוגדת לאמונתנו? 
•	האם קללה עשויה להועיל יותר מברכה?
•	מה מציעה לי רחל? מה מציע לי יאיר כספי?
•	האם יש איזה שינוי שאני רוצה לעשות בחיי ביחס לקבלת הדין?

לסיום נתכנס שנית במליאה לסיכום והשמעת התובנות שעלו בקבוצות. 
כדאי לסיים באותן שאלות שבהן פתחנו את המפגש ולראות אם חל במשתתפים שינוי