הליכה לקיסריה – דף למנחה
רציונל תוכני 
דף זה עוסק בשירה הידוע מאוד של חנה סנש 'הליכה לקיסריה'. מעין תפילה ישראלית המושרת בכל ימי זיכרון והתכנסות שאף נכנסה כפיוט בסידור התפילה של בתי הכנסת הפלורליסטיים.
בדף זה בחרנו להתמקד בשני היבטים של הפיוט בהקשר זה:
א. פיוט כפרשנות וכביטוי לתפילה - היכרות עם שני ביצועים שונים של הפיוט, שירה משותפת ודיון על הביצוע כביטוי לתחושות ולמחשבות שהפיוט מעלה.
ב. 'שלא ייגמר לעולם' – מחשבות על הדברים שאנו מייחלים שלא ייגמרו לעולם, בצירוף מדרש המתאר דברים שקולם הולך מסוף העולם ועד סופו ובכל זאת איננו נשמע.
ג. 'תפילת האדם' - ביטויים אישיים למושג 'תפילה' בשירה תוך התייחסות לעולמם של הלומדים.
סדר המקורות:
המקורות מופיעים על פי סדר הנושאים:
פרקי דרבי אליעזר – המונה רשימת דברים שלא ייגמרו לעולם.
ליקוטי מוהר"ן – מציע הגדרה יצירתית ל'תפילת האדם'.
השירים 'קדושת השם' (זלדה) ו-'תפילה כיריעת פלאים' (אמיר גלבוע) – מדגימים ביטוי אישי של תפילה בעולם מפורק וחילוני, שבו האמונה והתפילה אינן תופעות המובנות מאליהן.
תיאור מתודי:
פתיחה: 
·	תיאור כללי של הפיוט וייחודו: כפי שמופיע בדף הלימוד.
לימוד משותף:
א. הפיוט כפרשנות וכביטוי לתפילה
נחלק את מילות השיר למשתתפים ונשמיע את שני הביצועים לפיוט - אחד  נשי ואחד גברי, בראשון מבצעות אותו שלוש זמרות ובשני זמר אחד. 
מומלץ להצטרף לשירה. 
הנה הפיוט בביצוע נורית גלרון, מזי כהן וגלי עטרי:
http://www.youtube.com/watch?v=luSKfrd-__M

הנה הפיוט בביצוע הברירה הטבעית - http://www.youtube.com/watch?v=dvAXuNv8b1A

מכיוון שמדובר בפיוט צעיר יחסית השייך לעת החדשה, בחרנו ליצור דיאלוג בין הפיוט לבין מקורות עתיקים יותר, שעוסקים באותם נושאים אנושיים-אוניברסליים שבהם עוסק הפיוט: פרקי דרבי אליעזר (המאה השמינית), ליקוטי מוהר"ן (סוף המאה השמונה-עשרה ותחילת המאה התשע-עשרה). ויחד עמם מדגם מהשירה העברית המודרנית המהווה לא פעם תחליף תפילה, הן למשוררים הן לקוראים, ומתייחסת לתפילתו של האדם בעולמנו המפורק והמחולן.
שירה של המשוררת הדתית זלדה בא מעולם של קדושה דתית אך מבטא מודעות לחול ולרוע בעולמנו. שירו של אמיר גלבוע מתאר חוויה מורכבת של רצון ואי רצון להכיר בתפילה, וכן של הקשר בין היחיד ועולמו לבין הופעת הצורך להתפלל בחייו.

ב. דיון על הדברים שלא נגמרים לעולם
'הליכה לקיסריה' - מהם הדברים שהיינו רוצים שלא ייגמרו לעולם?
(בדיון כדאי להדגיש את הדמיון/ השוני / הניגודיות שבין דברי המשתתפים לבין הפיוט)
·	 במה הם דומים/ שונים ממרכיבי תפילתה של חנה סנש? 
·	 חנה סנש מדגישה בשירה את הטבע ואת המשך קיומו, את הבריאה, אך מבקשת בד בבד תקווה תמידית המתבטאת בתפילת האדם שהיא ביטוי אישי ואינטימי השונה מאוד מהבריאה של הטבע.
·	 ראוי לשים לב לאוניברסליות העולה מהשיר. אף שחנה סנש ידעה היטב מה מתרחש באירופה וחרדה לגורל אמה ובני קהילתה, ולגורלם של יהודי אירופה כולם, היא אינה מדברת בשיר על האימה האישית, המשפחתית והלאומית אלא על אמת כללית, קיומית. ניתן לשאול את המשתתפים מדוע לדעתם בחרה סנש בעמדה זו ומה היא מבטאת
פרקי דרבי אליעזר – אילו דברים קולם הולך מסוף העולם ועד סופו ואיננו נשמע?
בדומה לפיוט, גם מדרש זה דן בדברים שאין להם סוף, רגעים אוניברסליים הקשורים לטבע הבריאה ולחיי אדם, ולתחנות משמעותיות בהם - לידה, מוות, תחילת חיי המין שלו[/נישואין] וגירושין. 
בעוד הפיוט של סנש מבטא ייחולים לעולם טוב, מלא תקווה ותום, המדרש מתאר עולם מורכב, של כאב וצער, גדילה וכריתה, התחלה וסוף, היפרדות וחיבור. עולם שבו הקול הוא משמעותי וחזק מאוד - אך איננו נשמע. עולם של סתירות.  
בדיון כדאי להשוות בין המקורות, ולעודד את המשתתפים להביע את רגשותיהם ביחס אליהם. עם איזה תוכן הם הזדהו ומדוע.
[ג. תפילת האדם]
נפתח בלימוד הגדרתו היצירתית של ר' נחמן מברסלב לתפילה – כפרחים הנאגדים יחד לתפילה אחת. תיאור זה הוא תיאור של התפילה כ'עולם מלא'. 
בדיון נבקש לבדוק האם תפילה היא אכן ביטוי ליצירתיות ולפריחה, ושמא יש לה פנים אחרים. האם היא אכן 'עולם מלא' ובמה באה לידי ביטוי המלאות של עולם זה.

לימוד בזוגות:
בחלק האחרון של המפגש נתחלק לזוגות או לקבוצות קטנות ונלמד בחברותא את שיריהם של זלדה ואמיר גלבוע.
שני השירים מבטאים עולם שיש בו רוע ושבר, ובכל זאת מופיע בו יופי,קדושה וביטויים בתפילה.
הלימוד יתבצע על פי הדיון המופיע בדף הלימוד.
אסיף - בתום הלימוד נבקש מהמשתתפים להציג את התובנות המרכזיות שלהם מהלימוד. מומלץ לדון בשאלה, האם גם שירה מודרנית היא תפילה והאם ראוי לשלבה בתפילות המסורתיות?

סיכום
כדאי לחזור על מהלך הלימוד - מהפיוט 'הליכה לקיסריה', דרך הייחול לדברים שלא ייגמרו לעולם, ועד תפילת האדם - בתקווה שאכן הדברים שאנו כמהים ומייחלים להם, לא ייגמרו לעולם.