הצעת הנחיה: 'אלי אלי נפשי בכי'
רציונל תוכני
הפיוט 'אלי אלי נפשי בכי' הוא קינה על חורבן יהדות אירופה בשואה. הפיוט נכתב במתכונת קינות החורבן האשכנזיות מימה"ב והוא כתוב במתכונתו של פיוט הקינה הידוע לט' באב – 'עלי ציון ועריה'. 
דף לימוד זה בוחן את מרכיבי הפיוט תוך התייחסות לקינות נוספות שנכתבו בזמן השואה ולאחריה וכן בהתייחסות לחזון העצמות היבשות, שהיווה השראה לרבות מקינות החורבן וכן לחלק הנחמה שכלול בחלק מהן. בנוסף, בוחן הלימוד את היחס השונה לאלוהים, למעשיו ולתקווה [או לחוסר התקווה ] של היוצרים השונים.
בחירת המקורות-
המקורות עוסקים בחורבן ו/או בשואה ובמקומם של אדם ושל אלוהים בעולם של רוע, שמד וחורבן.
הבחירה בשיריהם של אצ"ג וש ליצחק קצנלסון נבעה ממרכזיותם כמשוררי חורבן השואה, שיצירותיהם המרשימות  אינן במוקד הלימוד על יצירה בשואה.
סדר המקורות:
המקור הראשון הוא הפיוט שעומד במרכז הלימוד – 'אלי אלי נפשי בכי'. לאחריו מובאות קינות השואה של אצ"ג ויצחק קצנלסון ולבסוף דיון בחזון העצמות היבשות, הנחשב למקור-על ויכול לחתום את הדיון ביצירת קשר בין הווה לעבר ולעתיד.
תיאור מתודי:
פתיחה: 
·	 תיאור כללי של הפיוט וייחודו: כפי שמופיע בדף הלימוד.
לימוד משותף:
·	 חלוקת מילות הפיוט למשתתפים והשמעת הפיוט .
•	 דיון: על משמעות הפיוט.
לתשומת לב –  כדאי לציין כבר בתחילת הלימוד כי במהלך השואה ולאחריה התחברו קינות נוספות על החורבן. 'הקינה  על השואה' שחיבר ציון קמפלר על חורבן קהילות גאליציה, בעת שהיה באושוויץ בט' באב 1942, התחברה גם היא בהשראת 'עלי ציון ועריה':
גאליציען ועריה כמו אישה בציריה
וכבתולה חגורת שק על בעל נעוריה
אלי צבאות קודש קהליה, בתי מדרשות וכניסיה
ועל ביאת מחרפי אל בתוך מקדש חדריה
אלי ספרי תורות וגליונותיה ואותיות פורחות באויריה
ועל המוסרים עליה להצילה ונשרפו בשלהבתיה
אלי תינוקת של בית רבן ומלמדיה
ועל בחורי חמד וישיבותיה 
אלי קול התורה שנשמע בבתי מדרשיה
ועל התורה והמצוות שנשמרו בחומותיה
אלי ראשי ישיבות וגאוניה
ועל התלמידי החכמים ורבנותיה
אלי האדמורים עם רבבות חסידיה
ועל ספרי החסידות בטוב טעמיה
אלי בתי ישראל וחורבותיה, גביריה ונדיביה
ועל מוסדות הצדקה וחברותיה
אלי פועלי ישראל ויד חרוציה
ועל מפלגות ישראל לארגנותיה
אלי סופרי וחכמי ישראל לסוגיה
ועל העיתונות והספרות ישראל למיניה
אלי הקדושים והטהורים והרוגיה
ועל אשר לא באו לקבוריה
אלי עוללים וינקים לא חטאו מימיה
ועל דמם אשר שופך כמו מימי יאוריה
אלי רינת תהילות ישראל בשיריה
ועל צעקת ותפילת ישראל בדמעותיה
אלי הנשים אשר נקבו בצנועותיה
ועל המצוות שמסרו נפשם עליה
אלי סוחרי ישראל ובתי חרושיה
ועל שתדלני ישראל וציריה
אלי בתי החיים שם משכן קדושיה
ועל רגבי עפר אשר יכסו צדיקיה
אלי ספרי קודש בכל מקום נפוצותיה ועל הבושה אשר יכסה פני קוראיה
אלי בתי ישראל עם שחור קירותיה
ועל ערי גאליציען עם רבבות קרבנותיה. 
עוד קינות ניתן למצוא באתר 'זכור' של המכללה בירושלים- 
http://zachor.michlalah.edu/inquiry/arch.asp?num=485&mesT=2&month=69&sortT=1
לימוד משותף:
•	לימוד שירו של אצ"ג 'אלוהי אבי גויים'.
•	דיון משותף.
•	כדאי לשים לב שבניגוד לפיוט אצ"ג מתריס כלפי אלוהים, ומציג תמונת עולם שונה: הפיוט נכתב מיד עם היוודע לפייטן ממדי החורבן. אצ"ג כותב את שירו מזווית שבה העולם חזר לנהוג כמנהגו, כאילו דבר לא אירע. 
שמו של השיר הוא דו-משמעי: האם זהו אלוהי היהודים? אולי זהו רק אלואיהם של הגויים שחייהם שבו למסלולם השלו?  - כדאי לעלות את השאלה בפני הלומדים.
 לימוד בזוגות
לימוד 'הפואמה על העם היהודי שנהרג' מאת יצחק קצנלסון.
בתחילת הלימוד מומלץ להציג את דמותו של קצנלסון – משורר החורבן שכתב בזמן האירועים עצמם וניספה גם הוא.  
להרחבה על דמותו – 
http://www.oranim.ac.il/sites/heb/sites/shner/kacenelson/creation/Pages/default.aspx
אסיף
•	הלומדים יעלו תובנות מרכזיות שעלו בהם במהלך הלימוד.
•	כדאי לעסוק בדומה ובשונה בין הפיוט ליצירותיהם של אצ"ג וקצנלסון. 
•	רצוי מאוד לעסוק בפן האישי שמתעורר אצל הלומדים: 
•	האם הקינות מעוררות הזדהות? מדוע?
•	איזו מבין היצירות דיברה אל ליבם של הלומדים ומדוע?
לימוד לסיכום
•	לימוד משותף של חזון העצמות היבשות.
•	מומלץ להתעכב בעיקר על שאלת עיצוב הזיכרון ואפשרות שילובן של הקינות הללו גם ביום השואה, ולא רק בט' באב:
•	האם יש מקום לקינות הללו בטקסי זיכרון? 
•	איזו מבניהן, ומדוע?