"אז ירנן עץ היערים" (רבי יוסף חיים מבגדד, הבן איש חי)
דף למנחה

בתחילת המפגש אפשר להשמיע את הפיוט ברקע, תוך כדי ההתארגנות. 

א. מליאה

מסכת ראש השנה פותחת ברשימת ראשי שנים שונים, כאשר האחרון שבהם הוא: 

באחד בשבט ראש השנה לאילן, כדברי בית שמאי. בית הלל אומרים בחמישה עשר בו (משנה, מסכת ראש השנה, פרק א, משנה א).

תחילה רצוי לוודא בעדינות שהמשתתפים מבינים שט"ו בשבט פירושו 15 בחודש שבט. בהתאם לידע של הקבוצה ייתכן שכדאי להקדים ללימוד הסבר קצר על מערכת התרומות והמעשרות בתקופת המקדש, ולהדגיש שחלק מהמעשרות הופרשו רק בשנים מסויימות. בשנה השלישית והשישית הפרישו מעשר עני במקום מעשר שני. ועוד. כדי לא להרתיע את הלומדים ציינו שלאחר הפתיחה ההלכתית הטכנית הלימוד יעבור לדברים המושכים יותר את האוזן והלב.

הכינוי 'ראש השנה' מעמיד את ט"ו בשבט לצד ראש השנה שחל בא' בתשרי, ונראה לכאורה כי מעמדו מרכזי, לפחות בעולם הצומח. אבל למעשה, ההקשר שבו מוזכר תאריך זה בספרות חז"ל מותיר דווקא רושם שונה לחלוטין. כך לדוגמה מובא המועד בהקשר של הלכות מעשר עני ונטע רבעי:

אחר שמפרישין מעשר ראשון בכל שנה, מפרישין מעשר שני שנאמר 'עשר תעשר את כל תבואת זרעך'. ובשנה שלישית וששית [למחזור השמיטה א.מ.] מפרישין מעשר עני חלף [=במקום] מעשר שני כמו שביארנו:
אחד בתשרי הוא ראש השנה למעשר תבואות וקטניות וירקות. וכל מקום שנאמר ראש השנה הוא אחד בתשרי. ובט"ו בשבט הוא ראש השנה למעשר האילנות. כיצד? תבואה וקטניות שהגיעו לעונת המעשרות לפני ראש השנה של שלישית אף על פי שנגמרו ונאספו בשלישית מפרישין מהן מעשר שני. ואם לא באו לעונת המעשרות אלא לאחר ראש השנה של שלישית מפרישין מהן מעשר עני. וכן פירות האילן שבאו לעונת המעשרות קודם ט"ו בשבט של שלישית. אף על פי שנגמרו ונאספו אחר כן בסוף שנה שלישית מתעשרין לשעבר ומפרישין מהן מעשר שני. וכן אם באו לעונת המעשרות קודם ט"ו בשבט של רביעית אף על פי שנגמרו ונאספו ברביעית מפרישין מהן מעשר עני. ואם באו לעונת המעשרות אחר ט"ו בשבט מתעשרין להבא:
רמב"ם, משנה תורה, הלכות מעשר שני ונטע רבעי, פרק א', הלכה א-ב

סמנו שני מושגים הקשורים ביותר לתיאור הרמב"ם:
א. שנת מס; ב.אמנות; ג. ביטוח לאומי; ג. שירה; ד. חשבון; ה. ארץ ישראל; ו. כהנים; ז. התפעלות; ח.קק"ל; ט. ציונות; י. סביבה.

בסיום התרגיל נבדוק אילו מילים סומנו וכך תיווצר תמונה כללית של בחירות המשתתפים. סביר כמובן שהאופציות א, ג, ד, ו יזכו ברוב קולות. ככל שיש מצביעים למילים אחרות, כדאי לערוך בירור קצר בנוגע לאסוציאציה. בעקבות התרגיל נצביע על הפער שבין הטקסט ההלכתי היבש לבין האסוציאציות שלנו מהחג - כמבטא משמעויות ציוניות, קבליות, סביבתיות ואקולוגיות.

על רקע המקורות הפרוצדורליים היבשים של ט"ו בשבט, מפתיע לגלות אילו משמעויות יוחסו למועד זה  במהלך הדורות: פיוטים נכתבו לכבוד ט"ו בשבט עוד בתקופת הגאונים; המקובלים תיקנו לו סדר המקביל להגדה של פסח; הציונות הפכה אותו לחג הנטיעות וכיום מקובל לראות בו מעין חג אקולוגי סביבתי. בלימוד זה נתמקד בפיוט חיוני במיוחד שנתחבר לכבוד היום על ידי הבן איש חי (
(1909-1834, התקצ"ד- התרס"ט)- מגדולי האחרונים, פוסק, מקובל, פייטן, דרשן ומנהיג. ספרו המפורסם ביותר הוא 'בן איש חי' ועל שמו הוא מכונה. הספר מכיל הלכות שדרש מדי שבת, ומחולק לפי פרשיות השבוע.

מומלץ להשמיע את השיר ולבקש מהמשתתפים לעקוב אחר מילותיו (קישור לביצועו של יהודה עובדיה-פתיה). בלחיצה על 'לחנים נוספים' ניתן למצוא ביצועים נוספים- כולם באותה מנגינה למעט לחן ישראלי חדש של יהודה קדרי:
		 
אָז יְרַנֵּן עֵץ הַיְעָרִים                 	לִפְנֵי אֵל אַדִּיר אַדִּירִים
יָעִיר זְמִירוֹת וְשִׁירִים               	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
בָּרוּךְ אֵל שׁוֹכֵן עֲרָבוֹת              	הַבּוֹרֵא נְפָשׁוֹת רַבּוֹת
וּבָרָא אִילָנוֹת טוֹבוֹת                	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
רָם אֵל בִּשְׁמֵי מְעוֹנִים              	בָּרוּךְ מְבָרֵךְ הַשָּׁנִים
מַצְמִיחַ עִנְּבֵי גְפָנִים                  	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
כַּבְּדוּ אֵל בָּאוּרִים                                	הִגְדִּיל עֲנָפִים וּזְמִירִים
וּבָרָא זֵיתִים וּתְמָרִים              	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
יִתְבָּרַךְ חַי דָּר מְעוֹנָה               	מַצְמִיחַ פְּרִי תְּאֵנָה
נוֹדֶה לוֹ בְּשִׁיר וּרְנָנָה                	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
הַלְּלוּ אֵל חַי בִּזְמִירוֹת              	הַמַּגְדִּיל עַל מֵי נְהָרוֹת
רִמּוֹנִים וּמִינֵי פֵרוֹת                 	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ
 
חִזְקוּ לְבָבוֹת שׁוֹבֵבוֹת              	שִׂמְחוּ בָּנִים עִם הָאָבוֹת
כֹּה נִזְכֶּה לְשָׁנִים רַבּוֹת             	אָשִׁיר שִׁיר חָדָשׁ
יִתְפָּאַר אֵל חַי צוּרֵנוּ וּשְׁמוֹ יִתְקַדָּשׁ

ב. עבודה בחברותות

קראו שוב את הפיוט ונסו לפענח:
●	באילו כינויים מכנה המחבר את ה'?
●	אילו צמחים נזכרים בפיוט?
●	מהו האקרוסטיכון של הפיוט?
●	אילו אלמנטים חוזרים בפיוט?

ט"ו בשבט אמנם אינו חג הנזכר במקרא, ובוודאי לא כחג האילנות, אך יש לא מעט מקומות שבהם זוכים העצים להאנשה, במקרא ובתלמוד, ועליהם התבסס הבן איש חי בפיוט. נעיין בפרק אחד מתהלים ובכמה שורות מהתלמוד הבבלי:

א שִׁירוּ לַה' שִׁיר חָדָשׁ שִׁירוּ לַה' כָּל הָאָרֶץ. ב שִׁירוּ לַה' בָּרֲכוּ שְׁמוֹ בַּשְּׂרוּ מִיּוֹם לְיוֹם יְשׁוּעָתוֹ. ג סַפְּרוּ בַגּוֹיִם כְּבוֹדוֹ בְּכָל הָעַמִּים נִפְלְאוֹתָיו. ד כִּי גָדוֹל ה'  וּמְהֻלָּל מְאֹד נוֹרָא הוּא עַל כָּל אֱלֹהִים. ה כִּי כָּל אֱלֹהֵי הָעַמִּים אֱלִילִים וה' שָׁמַיִם עָשָׂה. ו הוֹד וְהָדָר לְפָנָיו עֹז וְתִפְאֶרֶת בְּמִקְדָּשׁוֹ. ז הָבוּ לַה' מִשְׁפְּחוֹת עַמִּים הָבוּ לַה' כָּבוֹד וָעֹז. ח הָבוּ לַה' כְּבוֹד שְׁמוֹ שְׂאוּ מִנְחָה וּבֹאוּ לְחַצְרוֹתָיו. ט הִשְׁתַּחֲווּ לַה' בְּהַדְרַת קֹדֶשׁ חִילוּ מִפָּנָיו כָּל הָאָרֶץ. י אִמְרוּ בַגּוֹיִם ה'  מָלָךְ אַף תִּכּוֹן תֵּבֵל בַּל תִּמּוֹט יָדִין עַמִּים בְּמֵישָׁרִים. יא יִשְׂמְחוּ הַשָּׁמַיִם וְתָגֵל הָאָרֶץ יִרְעַם הַיָּם וּמְלֹאוֹ. יב יַעֲלֹז שָׂדַי וְכָל אֲשֶׁר בּוֹ אָז יְרַנְּנוּ כָּל עֲצֵי יָעַר. יג לִפְנֵי ה'  כִּי בָא כִּי בָא לִשְׁפֹּט הָאָרֶץ יִשְׁפֹּט תֵּבֵל בְּצֶדֶק וְעַמִּים בֶּאֱמוּנָתוֹ.
תהילים צו

אמר רב יהודה: האי מאן דנפיק ביומי ניסן [=מי שיוצא בימי ניסן] וחזי אילני דקא מלבלבי [=ורואה אילנות מלבלבים], אומר 'ברוך שלא חיסר בעולמו כלום וברא בו בריות טובות ואילנות טובות להתנאות בהן בני אדם. 
תלמוד בבלי מסכת ברכות, דף מג עמוד ב

. 
●	כיצד התבסס הבן-איש חי על המזמור ועל האמירה התלמודית?
●	מה שינה בהם?
●	האם הרגש הבא לידי ביטוי במקורות השונים ביחס לאילנות שווה?

אז ירנן עץ היערים – 'אז ירננו כל עצי יער' (תהלים פסוק יב - בשינוי יחיד רבים)
לפני אדיר אדירים – 'לה' כי בא'.. (פסוק יג')
אשיר שיר חדש – 'שירו לה' שיר חדש' (פסוק א' -- בשינוי הדובר והזמן)
אילנות טובות ונפשות רבות / אילנות טובות בריות טובות
ראוי לשים לב לכך שהמזמור עובר משירה של הסובבים את הדובר, אל שירה של כל העמים ורק אחר כך לשמחת השמים והארץ שבהם גם נכללת 'אז ירננו כל עצי יער'. 
 
●	חשבו על רגע שבו גם אתם התפעלתם מהטבע סביבכם באופן מיוחד. נסו לתאר אותו. 
●	כיצד ראיתם את הטבע שסביבכם? האם היה מתאים בעיניכם באותו רגע להאניש את הטבע? 
●	האם לדעתכם חוויה דומה עמדה מאחורי הפיוט של רבי יוסף חיים?

בן דורו הצעיר של רבי יוסף חיים מבגדד, הוגה הדעות והסופר המשכיל, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מתאר חווייה מיוחדת שהשפיעה עליו רבות בהיותו נער:
הִתְגַּלּוּת
...עד אותו יום האמנתי בשטן למחצה ועשיתיו כמין חומר... לא ראיתיו בעיני בשר, אבל לִמדו אותי דרכיו כל הספרים בבית אבי וגם אבי בעצמו.
מלמד היה אבי אותי לאמור, שכל העולם החיצוני הוא מעשה-שטן... הארץ היא השטן וכל אשר יֵרָאה בעינים הוא רק מעשה-שטן, אילנות נאים, נִירות נאים, מִגרשים נאים ויערות נחמדים – המה מין אחיזת-עינים של השטן וסיעתו. וחלילה לנו לשמוע בקולו; עלינו לסגור את עינינו, לקיים מה שנאמר: עוצם עיניו מּראות ברע...
והרע – הוא כל דבר שנעשה לא לשמו יתברך ולא על פי יחודו. הרע אינו מוחלט, כמו שהטוב אינו מוחלט, כמו שהטוב אינו מוחלט; אבל השטן מכריע בכל דבר להרע... הוא שולט בַּכֹּל וידו בַּכֹּל...
אני עוד לא השכלתי אז, לא קראתי עוד בספרים חיצונים; אבל כבר התעורר בי הצורך להבין ולהרגיש. ומכמני העולם היו מתגנבים בחֻבּי...
באחד הימים, אמצע הקיץ היה, הרגשתי את הוד היופי. ודוקא באותו יום תקפה עלי יראת-שמים וחפץ הייתי לנַצח את השטן על ידי התמדה יתרה בלמוד. אבל הנני יושב על יד הספר הארוך והוגה בו מבלי הבין פירוש דבריו.
ולפתע אחזני רוח לצאת החוּצה, אמרתי לאבי, שאני הולך לחנות לקנות דיו; ובעמדי מעבר לדלת נטיתי מן הדרך. עיר מולדתי קטנה היתה, אבל מרחב מסביבה.
הנה חוץ משער-העיר שדמוֹת בר ובדרך-המלך העוברת ביניהן עומדים אילנות מצלים.
רוח צח נוגע בבּר, ואני רואה במִשחק גליו.
השמש עומדת במרום רקיע. מנוחת הטבע לפני ובלבי כמו מתעורר דבר-מה...
ולפתע אני קורא לאמר: לא! השמים אינם השטן! השמש אינו השטן! האילנות אינם בני השטן! לא נזדייף העולם על ידי השטן.
אני עומד נדהם ונרעש. כל אשר בי מתעלה. הנני מחַבּק אילן אחד, עומד אני בצלו, אני מחַבּקו בכל רחשי נפשי.

מ"י ברדיצ'בסקי, מערפילי הנוער 
http://benyehuda.org/berdi/arfiley.html

●	השוו בין החווייה הדתית שעומדת מאחורי הפיוט לבין התפיסה הדתית שברדיצ'בסקי גדל עליה. 
●	האם אביו של מיכה יוסף היה יכול לכתוב פיוט מעין זה? 
●	כיצד אתם מדמיינים את יחסם של מוריו של יוסף חיים הצעיר כלפי הטבע?

ברדיצ'בסקי הושפע מתנועת ההשכלה ובעיקר מדרכו הפילוסופית של ניטשה. הוא לא החשיב עצמו כאדם 'דתי', והחוויה שהוא מתאר נתפסת בעיניו כחלק מיציאתו מעולם המסורת של אבותיו. אך נדמה כי הפיוט מתאר חווייה דומה, שנתפסת כשיא 'דתי' דווקא.
●	היזכרו שוב ברגע ההתפעלות שלכם מהטבע ונסו להיזכר בתחושתכם: האם הרגשתם מנותקים מהטבע? קטנים לידו? חלק ממנו?

●	חזרו לבית הראשון של הפיוט ונסו לראות מיהו הדובר בכל שורה. מי אומר 'אשיר שיר חדש'? על פי הניתוח שלכם, מי הוא הדובר בשאר הבתים?

ג. אסיף 

השיר 'שירת העשבים' של נעמי שמר מבוסס על המילים של רבי נחמן מברסלב ומתאר גם הוא חוויה מיוחדת אל מול הטבע. האזינו שוב למילות השיר המוכר:

שירת העשבים
דע לך שכל רועה ורועה
יש לו ניגון מיוחד משלו.
דע לך שכל עשב ועשב
יש לו שירה מיוחדת משלו.
ומשירת העשבים
נעשה ניגון של רועה
 
כמה יפה,
כמה יפה ונאה,
כששומעים השירה שלהם
טוב מאוד להתפלל ביניהם
ובשמחה לעבוד את השם.
ומשירת העשבים
מתמלא הלב ומשתוקק.
 
וכשהלב מן השירה מתמלא
ומשתוקק אל ארץ ישראל
אור גדול אזי נמשך והולך
מקדושתה של הארץ עליו
ומשירת העשבים
נעשה ניגון של הלב.

נעמי שמר, על פי רבי נחמן מברסלב

השוו בין השיר של נעמי שמר לבין המקורות שראיתם:
●	האם הטבע הוא השר או שמדובר במטפורה?
●	האם מדובר על זמן מיוחד בו שירת הטבע מתרחשת?
●	על איזה חלק מהטבע מדובר?
●	מה היחס בין הטבע לאדם בכל אחד מהקטעים?

בשלב זה אפשר לאסוף תובנות שהועלו מכל המקורות ולהתייחס לתקופות השונות ולמשמעויות השונות שיוחסו לט"ו בשבט. במקביל, אפשר לעמוד על החווייה האנושית של התפעלות מהטבע והתחברות אליו בדרכים שונות. 

מומלץ לסיים בשירת הפיוט (או בשירה של נעמי שמר).