הנחיות לפעילות סביב דף מקורות לפורים
הקדמה – על פורים
חג הפורים נחוג על-פי המסופר במגילת אסתר: זהו היום עליו נפל הפּוּר (=הגורל) שהטיל המן, ונקבע כיום בו יושמדו היהודים בממלכת אחשוורוש. הגזרה התבטלה, 'וְנַהֲפוֹךְ הוּא' – היהודים הפכו לשולטים בממלכה תחת שונאיהם. 
מרדכי ואסתר שלחו אגרות לכל היהודים כדי לקבוע את יום המהפך ליום חג, שמחה ומשתה:
"וַיִּכְתֹּב מָרְדֳּכַי אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה, וַיִּשְׁלַח סְפָרִים אֶל כָּל הַיְּהוּדִים אֲשֶׁר בְּכָל מְדִינוֹת הַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ הַקְּרוֹבִים וְהָרְחוֹקִים; לְקַיֵּם עֲלֵיהֶם לִהְיוֹת עֹשִׂים אֵת יוֹם אַרְבָּעָה עָשָׂר לְחֹדֶשׁ אֲדָר וְאֵת יוֹם חֲמִשָּׁה עָשָׂר בּוֹ בְּכָל שָׁנָה וְשָׁנָה, כַּיָּמִים אֲשֶׁר נָחוּ בָהֶם הַיְּהוּדִים מֵאֹיְבֵיהֶם, וְהַחֹדֶשׁ אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה וּמֵאֵבֶל לְיוֹם טוֹב; לַעֲשׂוֹת אוֹתָם יְמֵי מִשְׁתֶּה וְשִׂמְחָה, וּמִשְׁלֹחַ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ וּמַתָּנוֹת לָאֶבְיֹנִים. וְקִבֵּל הַיְּהוּדִים אֵת אֲשֶׁר הֵחֵלּוּ לַעֲשׂוֹת וְאֵת אֲשֶׁר כָּתַב מָרְדֳּכַי אֲלֵיהֶם." 
[מגילת אסתר, פרק ט'].

רציונל
בלימוד ופעילות לחג הפורים בחרנו להתמקד בשמחת הנתינה משום שהיא מבטאת אחריות הדדית וקהילתית, המתבטאת במצוות החג - משלוח מנות ובעיקר במתנות לאביונים.
המושג "שמחה" המתקשר ישירות לחג זה, השמחה היא על ההצלה המופלאה, ועל מעבר מאיום מוחשי בשמד לחיים. 
חכמים קבעו לציין את היום הזה בשלוש מצוות הפותחות באות "מ": מגילה, משתה, משלוח מנות ומתנות לאביונים. שלוש המצוות האחרונות הן סוגים שונים של נתינה ובהם תתמקד היחידה, תוך הבהרת הקשר בין נתינה לשמחה.
בבחירת המקורות בחרנו לשלב מקורות קדומים וחדשים על-מנת ליצור 'שפה' תרבותית-קהילתית ששוזרת יחד תרבות יהודית וישראלית, חיי קהילה וערכי נתינה. 
בנוסף, נושא השמחה הוא נושא מתמשך שהקשור לחיי הילדים ולחוסנם הנפשי ופורים הוא הזדמנות להתחיל בהעצמת יכולתם של הילדים להבחין בשמחה שהם חשים ולהוקיר אותה. 
מבנה היחידה
•	פתיחה – דיון בנושא שמחה
•	מקור 1 : קישור לשיר + הצעה ליצירה
•	מקור 2: שיר - פתאום אני שמחה 
•	מקור 3: חלק מפסוק מתוך מגילת אסתר + התייחסות לסיפור המגילה ולביטויה של שמחה
•	מקור 4: פסוק בשלמותו מתוך מגילת אסתר + דיון
•	מקור 5: מקור ההעשרה למורה - קטע מהרמב"ם
•	הצעת לפעילות לסיכום הלימוד
 
פתיחה:
•	נבקש מהילדים להיזכר מתי הם חשו שמחים: 
o	איך התבטאה ההרגשה- בגוף? בדיבור? בקולות? באופנים אחרים?
o	מה גרם לכם להרגיש שמחים?
•	נבחין עם הילדים בעוצמות שונות של שמחה ובגורמים שונים לשמחה: בין רגעי התפרצות של שמחה, כמו קבלת חיבוק , מסיבת יום הולדת, הפתעה או קבלת מתנה. לבין שמחות שנגרמות כתוצאה מעיסוק במשהו שמשמח אותנו: קריאת ספר אהוב, משחק עם חברים אהובים, אירוע משמח במשפחה, ועוד. 
•	נבקש מהילדים להציג ביטויי שמחה: איך אני מתנהג/ת כשאני שמח/ה? במה זה מתבטא?
•	לבחירה – האבחנה בין צחוק לבין שמחה. אנו צוחקים מדבר-מה שהצחיק אותנו, אך שמחה הוא רגש עמוק יותר ולרוב ארוך טווח יותר.
•	נבחין עם הילדים בכך שתחושת שמחה היא עניין אישי: ילדים שונים שמחים מדברים שונים ומביעים שמחה באופנים שונים
•	נסביר את הביטוי 'שמחת חיים' ונבדוק עם הילדים מה משמח אותנו לאורך זמן, לעומת שמחה רגעית וממוקדת.  
•	נערוך עם הילדים רשימה של דברים שמשמחים אותם, אירועים וזיכרונות משמחים. מומלץ מאוד להיעזר ב-'תמונה משמחת' (זו יכולה להיות תמונה משפחתית או תמונה אהובה מספר, תמונה  שמשמחת את הילד).
•	פעילות כישורי חיים בנושא שמחה, והצעות נוספות – באתר חינוך קדם יסודי, כישורי חיים, משרד החינוך – כאן.  
•	לבחירה – קריאה בספר 'שמח וטוב לב': מאת מיריק שניר. מתאים גם לראשית קריאה. 
•	כישורי חיים - שמחה מעבר לחודש אדר: פעילות זו יכולה לשמש פתח לעיסוק ביכולת לשמוח לאורך השנה ולא רק בחודש אדר: היכולת לשמוח והמודעות לשמחה הם חלק מפיתוח החוסן הנפשי של הילדים. ניתן לעזור לילדים להיות מודעים לרגש זה , ללמדם לזהות אותו בתוך עצמם, לחזק את השמחה הפנימית הטבעית שקיימת בהם, ולחזק בהם את שמחת הנתינה, מבלי לאלץ אותם לתת כחובה לא נעימה. 
•	נקודה למחשבה: במסורת היהודית ישנה אמירה "מִשֶּׁנִּכְנָס אֲדָר מַרְבִּין בְּשִׂמְחָה." (תענית כ"ט ע"ה). הפועל "מרבין" – מלשון ריבוי, הוספה, מצביע על כך שהשמחה באדר אינה מצב חדש אלא רק תוספת לשמחה מתמשכת הנובעת מאירועי חיים מתמשכים, אותה ניתן למצוא גם מעבר לחגיגה 
הספציפית. 

•	מקור 1: קישור לשיר
משמיעים לילדים את השיר "פתאום אני שמחה", ולאחר מכן שואלים אותם: האם גם לכם קרה שהייתם שמחים ולא ידעתם למה?
האם ישנם דברים שאתם יודעים מראש שיגרמו לכם שמחה –מה הם? 
הצעה ליצירה – ציור חופשי של 'פתאום אני שמח/ה' – איך אתם נראים כשאתם שמחים פתאום?

•	מקור 2: שיר - פתאום אני שמחה 
השיר המצורף בדף הלימוד ובנספחים ליחידה זו.

•	מקור 3: חלק מפסוק מתוך מגילת אסתר 
'כַּיָּמִים אֲשֶׁר-נָחוּ בָהֶם הַיְּהוּדִים מֵאֹיְבֵיהֶם וְהַחֹדֶשׁ אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה וּמֵאֵבֶל לְיוֹם טוֹב.'  [אסתר, ט', כ"ב]  [חלק זה מהפסוק מצורף בדף הלימוד].

לפני התייחסות לפסוק נספר את סיפור המגילה: המגילה מהווה בסיס להיכרות עם הסיבה לחגיגה, עם מנהגי החג ומצוותיו. משך הזמן ואופן סיפור המגילה תלוי בגילם של הילדים, בהיחשפות שלהם לסיפור בשנים קודמות ובבשלותם.
אנו מביאים הצעה כיצד לספר את סיפור המגילה, בנוסף ללימוד עצמו: 
איך נספר את סיפור המגילה? – אנו רואים חשיבות בשילוב הסיפור במילים של המגילה [בהתאם ליכולת הילדים ] לבין סיפור 'חופשי' בעל-פה. מאחר וכל תחליף לסיפור המקורי הוא עיבוד ופרשנות, אנו ממליצים להיצמד עד-כמה שניתן לטקסט המקורי ולהיעזר בו. בנוסף, אנו רואים חשיבות ביצירת קשר חי בין הילדים לבין טקסט שהוא חף מתמונות ומחריזה ועיבוד המילים לחוויה משמעותית ורלבנטית לילדים: פתיחת המגילה, קריאת פסוקים מעטים , סיפור חופשי ושימוש בדמיון של הילדים [איך נראה הארמון? מה הרגישה ושתי כשנקראה למלך? ממה דאג מרדכי? איך הצליחה אסתר להתגבר על הפחד ולהתקרב למלך מבלי שנקראה אליו?] – כל אלה יוצרים את 'הסיפור הגדול' בעולמם של הילדים. 
מיקוד הסיפור: סיפור המגילה מרובה בפרטים ובעלילות. מומלץ להתמקד בסיפור המרכזי – רקע על הממלכה [ משתה, פאר, זלילה ושכרות] , סיפור מרדכי ואסתר, סיפור המן והשמדת היהודים, סיפור ההצלה ומקומם המרכזי של אסתר ומרדכי. ונהפוך הוא [מבלי להתמקד בהרג]. 
•	מגילת אסתר בקומיקס – באתר מט"ח
אוצר מילים: לשיקול דעתה של הגננת/ מורה, עד-כמה מסוגלים הילדים להבין את המילים המקוריות של המגילה. עם זאת, ישנם מספר פסוקים שרצוי ללמד [פירוט בהמשך].
בנוסף, מומלץ להדגיש את הקשר בין שמו של החג לפּוּר שהטיל המן.
נזכיר את שמחת היהודים על הצלתם ונקשר לנושא השמחה שעסקנו בו בר"ח אדר. ונתמקד בחלקו של הפסוק המוצג בדף: 
'כַּיָּמִים אֲשֶׁר-נָחוּ בָהֶם הַיְּהוּדִים מֵאֹיְבֵיהֶם וְהַחֹדֶשׁ אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה וּמֵאֵבֶל לְיוֹם טוֹב.'  [אסתר, ט', כ"ב] 
בחלק זה של הפסוק זה נכללים רבים מהמוטיבים החשובים של החג – ההתהפכות – הפיכת יגון [=עצב] לשמחה, ביטוי השמחה במשתה פורים, במשלוח מנות ובמתנות לאביונים. נתוודע לנושאים אלו דרך דיון עם התלמידים.
דיון בעקבות הפסוק:
•	מה זה יגון? אבל? יום טוב?
•	מדוע שמחים היהודים?
•	מדוע הם חשו יגון ואבל קודם לכן?
•	אלו הפכים יש בפסוק?
•	תוכלו להמחיז את שמחת היהודים? מה הרגישו? מה אמרו זה לזה? 

דיון סביב ולימוד מילים נרדפות ל'שמחה':
•	נלמד את הפסוק ממגילת אסתר – 'לַיְּהוּדִים הָיְתָה אוֹרָה וְשִׂמְחָה וְשָׂשׂן וִיקָר' [אסתר, ח', ט"ז].
•	נברר עם הילדים מה פירוש המילים – אורה וששון.  
•	נשאל האם הם מכירים מילים נוספות המבטאות שמחה?
•	נציג מילים נוספות המבטאות שמחה: דיצה, חדווה, גילה, רינה, צהלה, עליזות.
•	נשאל – מדוע ישנן מילים נרדפות רבות למילה "שמחה"? 
•	נקשר בין המילים הנרדפות לתחושות השונות של שמחה עליהן דיברנו בחלק הראשון של הפעילות: ישנם סוגים שונים של שמחה ומסיבות שונות, והמילים השונות מבטאות את מגוון השמחות. 

מקור 4 : פסוק בשלמותו מתוך מגילת אסתר
'כַּיָּמִים אֲשֶׁר-נָחוּ בָהֶם הַיְּהוּדִים מֵאֹיְבֵיהֶם וְהַחֹדֶשׁ אֲשֶׁר נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה וּמֵאֵבֶל לְיוֹם טוֹב 
לַעֲשׂוֹת אוֹתָם יְמֵי מִשְׁתֶּה וְשִׂמְחָה וּמִשְׁלֹחַ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ וּמַתָּנוֹת לָאֶבְיֹנִים'  [אסתר, ט', כ"ב] [הפסוק מצורף בדף הלימוד].
בדיון הקודם הכירו הילדים רק את תחילתו של הפסוק והדיון התמקד בנושא השמחה בכלל. כעת אנו מציגים לילדים את כל הפסוק, חלקו השני (המודגש כאן למעלה) של הפסוק מתמקד בתחום אחר: ביטוייה של השמחה בנתינה - היכולת לתת ולעזור גורמת שמחה למי שעוזר ומסייע. 
דיון סביב הפסוק
•	איזה סוגי שמחה יש כאן - איך מבטאים את השמחה?
•	כשאנחנו עוזרים לחבר/ה, האם זה משמח אותנו? מדוע?
•	האם תוכלו לחשוב על דוגמאות בהם עזרה לאדם אחר גרמה לכם שמחה? 
•	נעודד את הילדים לחשוב על דוגמאות בהם נתינה לחבר/ה או לאדם אחר גרמה להם לשמחה. 
•	נעמוד עם הילדים על ביטוי הנתינה במעגלים הולכים ומתרחבים מהמשפחה הקרובה (=יְמֵי מִשְׁתֶּה וְשִׂמְחָה, לחברים (=וּמִשְׁלֹחַ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ) ולבסוף לזרים מוחלטים שגם הם זקוקים לחסד(= וּמַתָּנוֹת לָאֶבְיֹנִים)  .
•	מי כלול בתיאור השמחה במגילה? 
•	מדוע כלולים דווקא אנשים אלה בתיאור השמחה?
נקודות להדגשה:
•	במידה והילדים בשלים לכך ניתן להציג את  שמחת פורים כשמחה המהופכת לשמחת אחשוורוש וחצרו: זו שמחה ארוכה יותר [180 יום לעומת יום אחד], היא נערכת בשיתוף אנשים קרובים וחברים [בניגוד למשתה אליו מוזמנים אנשים מ-127 מדינות], ויש בה דאגה לכלל [בניגוד לסביאה ולזלילה של משתה אחשוורוש, בו האנשים היו כה שיכורים עד שלא הבחינו במה שקורה סביבם וכן בניגוד לרשעות של המן, שרצה לרמוס את מי שחלש ממנו]. 
דיון בקשר בין הנתינה לשמחה 
נזכיר לילדים את נושא 'השמחה' כפי שעסקנו בו לגבי חודש אדר ופורים בכלל. 
•	נזכיר את הנתינה במגילה – 'וּמִשְׁלֹחַ מָנוֹת אִישׁ לְרֵעֵהוּ וּמַתָּנוֹת לָאֶבְיֹנִים'  [אסתר, ט', כ"ב].
o	נשאל את הילדים האם הם זוכרים שהם קיבלו או נתנו משלוח מנות?
o	מה כלל משלוח המנות? אלו רגשות הוא עורר בהם?
o	האם היה נעים לקבל או לתת? 
o	האם אנחנו אוהבים לקבל מתנות – מדוע?
•	נזכיר את מעגל הנתינה הראשון שהזכרנו בחלק הקודם: המעגל המשפחתי שבו עורכים בחלק מהמשפחות 'משתה'. נבקש מהילדים להביא דוגמאות מחייהם ל'סעודות שמחה' – 
o	מתי אוכלים יחד ארוחה חגיגית?
o	מי משתתף באירוע כזה? באלו אירועים נוספים נפגשים אותם אנשים?
o	מה יוצר אווירה של שמחה באירוע שכזה? 
•	נזכיר את שני המעגלים הנוספים: מעגל של החברות והחברים שנותנים להם משלוח מנות ומעגל של אנשים שאנחנו לא מכירים, אנשים עניים להם ניתן דברים שישמחו אותם.
o	נחשוב יחד מדוע יש לכלול בשמחה גם את החברים?
o	נביא דוגמאות לאירועים משמחים שבהם שותפים חברות וחברים: מסיבות יום הולדת, משחקים, טיולים, אירוח אצל חבר/ה ועוד. 
o	נסכם ונאמר שבפורים נצלו כל יהודי הממלכה וכולם דאגו לשלומה של אסתר וצמו יחד. לכן גם השמחה שלהם הייתה משותפת. כדי לשמור על רוח הימים ההם, נקבעו משלוחי המנות כביטוי לשמחה משותפת.
o	נזכיר כי גם במסגרת הגן/הכיתה יתקיים משלוח מנות ונתאר כיצד הדברים יתבצעו ומתי. מומלץ לקבוע תוכן אחיד למשלוחי המנות וכן לחלק אותם בהגרלה, כדי למנוע עגמת נפש בקרב הילדים. נדגיש כי במסגרת המשותפת כל הילדים נחשבים חברים . 
•	נתמקד במעגל האחרון, מתנות לאביונים: נברר במשותף מדוע אנו משתפים בשמחה אנשים שאיננו מכירים באופן אישי. נדגיש את הכלל 'כל ישראל ערבים זה לזה' ונסביר אותו. 
•	סיכום - נסכם ונזכיר כי בפורים חלק משמחת החג נובעת מנתינה לחברים ולאביונים [=עניים]: נותנים ומקבלים משלוח מנות, נותנים מתנות לאביונים [כסף או מזון].

מקור 5: הרמב"ם על מתנות עניים
מוּטָב לאדם לְהַרבּוֹת במתנות אביונים מלהרבות בסעודתו ובשלוח מנות לרעיו, שאין שם שמחה גדולה ומפוארה [=מפוארת] אלא לשמח לב עניים ויתומים ואלמנות וגרים, שהמשמח לב האומללים האלו דומה לשכינה [=לאלוהים]. [הרמב"ם – הלכות מגילה פרק ב, הלכה י"ז]
[המקור מצורף בדף הלימוד].
•	בפעילות הקרובה נרחיב את הדיון בחשיבות הנתינה כחלק מרכזי ומהותי מערכי חג הפורים, כפי שמדגיש הרמב"ם . 
•	נקרא את המקור של הרמב"ם, או נספר אותו בעל-פה [בהתאם ליכולתם של הילדים]   ונסביר את הכלל המוצג בו במילים מובנות לילדים: הרמב"ם [שהיה מגדולי ישראל] ראה במצוות מתנות לאביונים את המצווה החשובה ביותר של חג הפורים, משום שכך מקיימים את השמחה הגדולה ביותר – משמחים את מי שאין לו [מזון, בגדים ועוד] ומשתפים אותו בשמחה המשותפת. 
•	לילדים הבשלים לכך נסביר, כי רבות ממצוות התורה עוסקות בשיתוף העניים [נזכיר את מצוות לקט, שחכה ופאה בהן עסקנו בט"ו בשבט]. 
למה , לדעתכם, קבע הרמב"ם שהדבר החשוב ביותר הוא לשמח עניים? 
האם אתם מסכימים אתו – מדוע?
למה, לדעתכם, קובע הרמב"ם שמי שמשמח עניים דומה אלוהים?
במה הוא דומה לאלוהים?

הצעת פעילות לסיכום הלימוד
•	נציע פעילות צדקה לכבוד החג: איסוף צדקה, איסוף תחפושות, מתנות לאביונים בעזרת ארגון קהילתי-מקומי   וכד'.
•	הצעות להכנת משלוחים יצירתיים עם ילדים – באתר הלול. 

נספחים
מקור 2 - פתאום אני שמחה 
מילים: לאה נאור
לחן: נחצ'ה היימן

פתאום אני שמחה נורא 
רוקדת ושרה לי 
איני יודעת מה קרה 
אבל דבר מה קרה לי 

אני רוקדת כל היום 
ובכלל זה לא קשה 
לכל מי ששואל אותי 
אני אומרת ש.. 

היום אני שמחה ולא יודעת למה 
היום אני רוקדת כל היום 
היום אני שמחה ולא יודעת למה 
אפילו לא יודעת מה פתאום 

וכל ילדה חושבת לה 
שאם אני רוקדת 
אז בטח יש לי חג נפלא 
שבת או יום הולדת 

אני רוקדת עוד ועוד 
במעגל גדול 
אפילו אם ארצה מאוד 
כבר לא אוכל לחדול 

היום אני שמחה...
[השיר מצורף בדף הלימוד].