הנחיות לדף פעילות ליום השואה
הקדמה – על יום השואה
עוד בטרם הקמת מדינת ישראל החל דיון בשאלה מתי וכיצד לזכור את זכר השואה. בשנת 1951 הוחלט לקבוע את יום הזיכרון בסמוך לפרוץ מרד גטו ורשה [מרד גטו ורשה פרץ עם חיסול הגטו, ערב פסח [י"ד בניסן התש"ג, 19/04/43] . בעיקר משום שבאותן שנים הדגש היה על גבורת המעטים שהתקוממו מול רוב היהודים כמי שהלכו כצאן לטבח. 
יום השואה נקבע כך שנוצר רצף של ימים לאומיים: גאולת מצרים והיציאה מעבדות לחירות, יום השואה ועצמאות ישראל – הביטוי 'משואה לתקומה' מתבטא ברצף הימים שמסוף ניסן ועד תחילת אייר. 
ביום הזיכרון נשמעת בכל רחבי המדינה דומיה של שתי דקות בה נהוג לעמוד דום בשקט ולעצור פעילות. מתקיימות אזכרות וטקסי התייחדות במחנות הצבא ובמוסדות החינוך; הדגלים על הבניינים הציבוריים מורדים לחצי התורן; ותכניות השידורים ברדיו מותאמות לאופיו של היום. 

רציונל
נושא השואה הוא כידוע נושא קשה בכל גיל, ושאלות כגון – האם לחשוף אליו ילדים רכים , לאלו פרטים ניתן לחשוף אותם וכיצד לעשות זאת – הן שאלות המלוות את צוותי הגנים וכתות היסוד. 
בשל כך, אנו מציעים כמה עקרונות מנחים, המבוססים על התייעצות עם רננה גרין שוקרון- המתמחה בספרנות ובספרות הילדים במכללת דוד ילין , על ניסיוננו המקצועי ובהסתמך על מאמרים שבחנו את הנושא. 
•	כשלב ראשון להבנת הנושא אנו ממליצים על מאמרה של אורה גולדהירש, פסיכולוגית התפתחותית, האגף לחינוך קדם-יסודי במשרד החינוך - יום הזיכרון לשואה ולגבורה בגן הילדים.
מתוך כל האמור לעיל בחרנו מספר עקרונות להתייחסות לנושא:
א.	התייחסות ליום - בעיקר משום שהילדים חשופים לו בסביבתם והתעלמות לא תיתן מענה לתחושות ולשאלות שיכולות להופיע אצל הילדים.
ב.	צמצום – הקדשת זמן קצר במהלך היום לנושא ולא את רובו של היום.
ג.	הכנת ההורים והילדים – הכנת הילדים בקצרה ביום שלפני יום הזכרון ופנייה להורים להשתדל להמעיט בחשיפת הילדים לאמצעי תקשורת ביום הזיכרון תוך הסבר המורכבות.
ד.	יצירת אווירה סמלית – נר זיכרון על רקע שחור. 
ה.	הימנעות מתצלומים מבעיתים ומזעזעים – הן במפגש והן על קירות הגן /כתה..
ו.	שימוש בשפה פשוטה והמעטה בפרטים המבלבלים את הילדים ויוצרים חרדה ואיום.
ז.	מסר מרוכך באמצעות סיפורים המתאימים לגיל הילדים [המלצות לספרי ילדים – בהמשך].
ח.	מתן אפשרות לילדים לשאול שאלות – כאמור במאמר, הילדים חשופים למידע על יום השואה ולעתים למסרים חלקיים ולמידע סותר. ראוי לתת אפשרות לילדים שלאול שאלות ולהבהיר להם פרטים באופן פשוט וקצר. 
ט.	צפירת הזיכרון – הכנת הילדים לקראת הצפירה. הסבר על הסיבות לצפירה: 'אנו נזכרים בשואה ומכבדים את אלה שמתו בשנים הללו, יחד עם כל התושבים במדינת ישראל שעוצרים לרגע משותף. נשתדל לעמוד בצורה מכובדת ורצינית'. עמידה בצפירה. 
י.	טקס כיתתי והימנעות מטקס כללי - במידה וגן הילדים/כיתת היסוד נמצאת במתחם יחד עם בית הספר אנו ממליצים שלא להביא את הילדים לטקס הכללי. בכתות היסוד ניתן לקיים טקס קצרצר בכתה: עמידה בצפירה, דיבור קצר ושיר משותף [ר' פירוט בהמשך]. 

מבנה היחידה 
•	טקס יום השואה לילדי גן וכיתות יסוד.
•	פעילות סביב דף המקורות.

מבנה הטקס
•	הכנה מראש - כדאי להכין את הילדים מראש ולהסביר –
o	מדוע אנחנו מקיימם טקס? – כדי לזכור ביחד. כדי לכבד. כי מדובר בנושא חשוב הנוגע לכולנו. כי זה חלק מהזיכרון המשותף שלנו – כמו החגים. לדבר על ההבדל בין יום חג ליום זיכרון – בשניהם מדובר בזיכרון משותף שקשור לכלל. בחג ובמועד אנו מביעים זאת בשמחה משותפת [ליל הסדר, נטיעות, קריאת מגילה, עדלידא, סדר ט"ו בשבט, חגיגת ראש חודש] . ביום זיכרון אנו מביעים זאת ברצינות ובכבוד: צפירה, שיר משותף, הורדת הדגל לחצי התורן [דורש הסבר ורצוי שגם הדגמה]. 
o	מדוע אנו מניחים ששה זרים
o	היכרות של הילדים עם השירים. 
הצעה לטקס:
o	עמידה בצפירה
o	לאחר הצפירה הילדים  מניחים בקבוצות שישה זרים ליד נר זיכרון.
o	הגננת/ מורה מסבירה את משמעות ששת הזרים – ששה לזכר ששת המיליונים.
o	לאחר הנחת הזרים אומרים: 'נזכור את המשפחות, נזכור את חסידי אומות העולם, נזכור את הילדים, נזכור את הפרטיזנים, נזכור את ששת המיליון, נזכור ולא נשכח'. [ניתן להוסיף או להשמיט – בהתאם לידיעותיהם של הילדים. מכל מקום יש לזכור שמושגים כגון - פרטיזנים' או 'חסידי אומות העולם' – מחייבים הסבר מקדים].
שירים:
•	'הליכה לקיסריה' [אלי אלי].
•	'שיר למעלות - אשא עיני אל ההרים' [תהילים קכ"א].

מבנה הפעילות סביב דף המקורות
•	מקור 1: מיומנה של דוניה רוזן + פעילות
•	מקור 2: פסל – "כי האדם עץ השדה" + יצירה

מקור 1: מיומנה של דוניה רוזן 
רוצה אני שתקימו יד לנו - מצבה שתגיע עד השמים, ציון שיראה אותו העולם כולו - פסל לא משיש ולא מאבן, אלא ממעשים טובים, כי מאמינה אני באמונה שלמה, שרק מצבה כזאת עשויה להבטיח לכם ולילדכם עתיד טוב יותר.
[מתוך: רפפורט ס. , בין תמולנו למחרנו- אסופת מקורות לטקסי זיכרון לשואה, יד ושם, ירושלים 1997, עמ' 184.]
[הקטע מצורף בדף הלימוד].
רקע: מקור זה נלקח מתוך יומנה של דוניה רוזן בת ה-12, שהסתתרה ביער בזמן השואה. דוניה שרדה את השואה ועלתה לישראל. ביומנה היא מביעה משאלה כי זיכרונם של הנספים יהיה 'פסל' המורכב ממעשים טובים .
עבר ועתיד, תקווה ונחמה: הפעילות  המתבססת על קטע זה מאפשרת לילדים להביע את עצמם ולראות קשר של תקווה ובנייה בין העבר הקשה לעתיד. היא מציעה נחמה והבנה, כי גם בזמנים קשים ביותר היו אנשים – ואף אנשים צעירים מאוד – שראו את הטוב שבאדם והאמינו ביכולתו של האדם לעשות טוב.
הצעה לפעילות
•	הגננת / מורה תספר בקצרה על דוניה ועל הקורות אותה ותקריא או תספר את בקשתה – לילדים בראשית קריאה ניתן להציע לקרוא את הדברים. 
•	הילדים יעמדו במעגל וכל אחד יציע מעשה טוב שהוא עשה או עושה. 
•	ניתן להציע לילדים לצייר או לכתוב את הדברים ולעצב 'פסל' מציורי הילדים, ולצדו ציטוט מדבריה של דוניה. 

מקור 2: פסל – "כי האדם עץ השדה"
מציגים לילדים את התמונה, אפשר להציג אותה על הלוח החכם או לעביר בין הילדים [התמונה מצורפת בדף הלימוד ובנספחים ליחידה זו].
לגננת ולמורה: האובדן של העם היהודי בשואה אין לו תחליף ולא נחמה. ידיעות אלה יגיעו לילדים ויעברו הפנמה בגילאים מבוגרים יותר. בשל הקושי העצום להתמודד עם הנושא בגילאים צעירים בחרנו לפסל זה, הנמצא במתחם 'יד ושם' – משום שהוא מבטא את הקשר לעבר, את הגדיעה אך גם את הצמיחה. אנו סבורים כי זהו מסר שיכול להתקבל על לב הילדים הצעירים. כאמור, מסרים קשים ומורכבים יותר יועברו בגיל מבוגר יותר.

דיון בעיקבות התמונה ושם הפסל:
•	למה העץ מורכב מאנשים?
•	למה לדעתכם הכוונה במילים "כי האדם עץ השדה"? - להסביר כי יכולות להיות כאן כמה אפשרויות, אנו נתמקד באחד ההסברים: האדם דומה לעץ השדה בהתפתחות שלו. נסביר לילדים כי אחת מנקודות הדמיון בין האדם לעץ, היא, היא שכל ענף מתפצל לענפים קטנים וכל ענף קטן מתפצל לענפים קטנים עוד יותר. כך גם במשפחה למשל, יש הורים – מהם יוצאים ענפים גדולים – הילדים, מכל ענף יוצאים ענפים קטנים יותר – הנכדים וכן הלאה.
•	מה קורה אם גודעים ענפים מהעץ? - אפשר להדגיש לילדים כי אם גודעים ענף, כל הענפים שיכלו לצאת מאותו ענף לא יצמחו, אבל יתכן שיצמחו ענפים אחרים, ומכל ענף יצמחו עוד ועוד ענפים. נעמוד על כך כי בשואה נגדעו ענפים מהעץ המשותף שלנו, ולמרות זאת העץ ממשיך להתקיים – הן במעשים הטובים שלנו והן באנשים חדשים שנולדים. 

יצירה: 
•	נחלק את הילדים לקבוצות. 
•	אשת צוות תנחה את כל אחת מהקבוצות. 
•	כל קבוצה תיצור 'עץ חי' – נחשוב – האם נעשה זאת בשכיבה, בעמידה, בשילוב ידיים, וכד'.  
•	נתאר בעזרת גופנו כיצד העץ גדל ומתפתח, כיצד מתווספים לו ענפים ומה הקשר ביניהם.

נספחים 
מקור 2: פסל – "כי האדם עץ השדה"

'כי האדם עץ השדה',
יוצר – צדוק בן דוד, 
מצפור הפרטיזנים, יד ושם.  
צילום: kelley