"קַח לִי אֶת הַיַּלְדָּה הַזֹּאת לְאִשָּׁה": עיון בסיפור דינה⁯

הצעת הנחיה:
מבוא: דף הלימוד עוסק בדמותה של דינה בת יעקב ולאה אשר נאנסה על ידי שכם בן חמור. סיפור האונס מופיע בבראשית פרק לד, ולכל אורכו בולטת שתיקתה של דינה וחוסר האקטיביות שלה: שכם רוצה בה, לוקח אותה, שוכב איתה ומענה אותה, אחיה כועסים על המעשה, נוקמים את כבודה ולוקחים אותה מבית שכם. השורש לק"ח, על הטיותיו השונות, מופיע בפסוקים תשע פעמים. בלשון המקרא, 'לקיחה' היא העברת בעלות וגם אקט נישואין, ושכיחותה בטקסט ממחישה את הפסיביות של דינה הנלקחת, הנבעלת, המטומאת על ידי הגברים בפרשה, פרט ליעקב. העובדה כי דינה מוצגת בסיפור כנערה, כילדה, רק ממחישה את חוסר האונים שלה. 
נראה כי פעולת הנקם של שמעון ולוי בשכם נובעת לא רק מרצון להגן על כבוד אחותם, שכן אם היו רק רוצים להצילה משכם, מדוע השאירו אותה בחזקתו לפני פעולת הנקם? ומדוע לא שאלו כלל מהו רצונה? נראה כי דינה שימשה ככלי בידיהם של אחיה, לרצוח ולבזוז עיר שלמה באמתלה של "הכזונה יעשה את אחותנו" (פסוק ל).
שתיקתה של דינה, ואולי השתקתה, הבולטת על רקע פעלתנותם הרבה של האונֵס ושל אחיה, משכה פרשנים רבים לתהות על קנקנה, ולעצב את דמותה ואת הרקע למעשה. על פי רוב נקטו הדרשנים והפרשנים גישה המאשימה את דינה שהביאה על עצמה את אסונה מכיוון שלא נהגה בצניעות (מדרש תנחומא, בראשית רבה, ופירוש רש"י). הם נתלו במשפט "ותצא דינה בת לאה" (פסוק א) וראו בו עדות לאופייה היצאני (המופקר) של דינה. פירושים אלה הפכו את פשט הכתוב, ומקורבן חסר ישע היא הופכת ליצאנית ופתיינית.
מדרשים ופירושים אחרים מתארים מה עלה בגורלה של דינה בהמשך (ראו בראשית רבה, פרשה פ, סימן יא, ופירוש רש"י לבראשית מו, י). הרמב"ן סובר כי היא הייתה "צרורה באלמנות חיות כי היתה טמאה בעיניהם", כלומר חיה כל חייה כעגונה שאינה יכולה להינשא וללדת ילדים. פרשנות זו שתואמת את מציאות החיים של נשים נאנסות באותה תקופה, רק ממחישה עד כמה עלוב היה מעמדה של דינה, כ"נבעלת" ו"טמאה".
פרקי דרבי אלעזר מציג עמדה שונה. הוא מתאר דווקא את שכם כפתיין, המנצל את בדידותה של דינה יושבת האוהלים, מוציא אותה מביתה בתחבולות ו"שוללהּ". כאן מוצגת דינה כפתיה ולא כפתיינית, וגם יעקב, שעל פי פשט הכתוב עבר על אונס דינה בשקט, מוצג באור חיובי יותר - הוא ממלט את דינה מצרימה חמושה בתליון שישמור עליה. בעל המדרש מעניק לדינה סוף טוב יותר: באמצעות המלאך גבריאל היא זוכה להגיע לביתו של פוטיפר (פוטיפרע) ולהיות כבת לאשת פוטיפר..
בחלק השני של הלימוד נקרא פרשנויות והתייחסויות של נשים מודרניות על דינה. מירה מגן מציגה אותה כמי שמבקשת להשיב את צעקתה שנחנקה, את שמה שהפך על ידי אחיה ל-'שמישה', על שם בעילתה על ידי הערל (שכם), ואת כבודה מלוי ושמעון. על אף הנימה הפסימית והזלזול מצד האחים,  דינה כאן אינה שותקת ואינה פסיבית אלא נלחמת על זכויותיה. גם אניטה דיאמנט בספרה 'האוהל האדום' שמה בפי דינה את המילים החסרות בסיפור המקראי. אצל דיאמנט דינה איננה קורבן אונס; היא ושכם (המכונה בספר 'שלם') היו זוג נאהבים, אלא שהגברים שעיצבו את סיפורה בתנ"ך ואחיה לא יכלו לשאת זאת ולהבין כי היא, כאשה, בחרה בעצמה את בן זוגה. בסיפור זה, מי שמעלה את דינה "כעז לקורבן" הוא לא שכם, אלא אחיה, שמעון ולוי. דינה אינה שותקת אלא קובלת גם נגד חולשת יעקב. הפרשנות המודרנית השלישית לסיפור דינה היא של רבקה לוביץ, חלוצת כתיבת מדרשי נשים מודרניים בעברית, אשר בדומה לפרקי דרבי אלעזר רואה בדינה בת בודדה בין אחים רבים, אשר יוצאת 'לראות בבנות הארץ' מתוך בדידותה, מרצון להכיר נשים אחרות שיספקו לה יחס טוב יותר מאחיה הלועגים לה. אילמותה של דינה, על פי לוביץ, נוצרה משום שהיא איבדה את קולה בקרב אחיה אשר 'לא הרבו שיחה עם האשה'. בכך מחזירה לוביץ את האצבע המאשימה מדינה אל אחיה. 
בניגוד לרוב הפרשנים המסורתיים שראינו, הרואים בדינה אחראית לגורלה, שלוש הפרשניות המודרניות מחזירות לדינה את קולה וצועקות את צעקתה.

אופן הלימוד: 
פתיחה:
בטרם נתחיל את העיון בדף הלימוד, נקרא יחד את הפסוקים בבראשית פרק מו:
ח וְאֵלֶּה שְׁמוֹת בְּנֵי-יִשְׂרָאֵל הַבָּאִים מִצְרַיְמָה, יַעֲקֹב וּבָנָיו... טו אֵלֶּה בְּנֵי לֵאָה, אֲשֶׁר יָלְדָה לְיַעֲקֹב בְּפַדַּן אֲרָם, וְאֵת, דִּינָה בִתּוֹ:  כָּל-נֶפֶשׁ בָּנָיו וּבְנוֹתָיו, שְׁלֹשִׁים וְשָׁלֹשׁ.
קטע זה מעלה תהייה - בתחילה כתוב שאלו שמות יעקב ובניו, בני לאה – מדוע אם כן הוזכרה עמם גם דינה? אזכור זה יוצא דופן בתנ"ך הנוטה לציין רק שמות גברים בציון שושלות - מה המשמעות מאחורי אזכורה? 
לאחר דיון בשאלה זו נציג את נושא הלימוד: דמותה של דינה בת לאה ויעקב. 
נקרא יחד במליאה את הפסוקים המתארים את האונס בפרק לד.

לימוד בקבוצות (כשעה):
הלימוד ייעשה בקבוצות כדי לאפשר קריאה מעמיקה של המקורות ודיון בהם. המנחים יעברו בין קבוצות הלימוד ויכוונו את הלומדים להשוות בין דמות דינה כפי שהיא משתקפת במדרשים המוקדמים לדמותה במדרשים המודרניים.
*הערה למנחים: יש לשקול בקבוצות גיל מסוימות (בעיקר בני נוער), אם לא כדאי להפריד בין בנים ובנות בשל התכנים המיניים הטעונים.

אסיף: 
בתום הלימוד יחזרו המשתתפים למליאה לדיון במקורות:
•	אילו דמויות שונות של דינה עולות מן המקורות?
•	מדוע לדעתכם בחרו חז"ל לצייר את דינה באור שלילי, כפתיינית?
•	כיצד מצטייר מעמד הנשים בתקופה זו, על פי פשט הכתוב וכן על פי המדרשים והפרשנויות?
•	מה משמעות היותה של דינה "טמאה"?
•	מה לדעתכם היו המניעים של לוי ושמעון לטבוח ולבזוז את עיר שכם מלבד נקמת כבוד אחותם?
•	באיזה אופן השיבו הפרשניות המודרניות לדינה את קולה?
•	לו אתם הייתם כותבים מדרש מודרני על דינה, אילו מילים, אם בכלל, הייתם שמים בפיה? (אם יש מספיק זמן ניתן לבקש מהמשתתפים לכתוב מדרש מודרני משלהם על דינה)