"הירא ורך הלבב": 'פרופיל 21' או סירוב מטעמי מצפון?
הצעת הנחיה:
א. מבוא רעיוני:
דף הלימוד עוסק בסוגיית הפטור מן המלחמה המופיעה בספר דברים, פרק כ - מעין 'שאלון' הפוטר מן הקרב את מי שעונה על אחת מהקטגוריות: מי שבנה בית חדש ולא חנכוֹ; מי שנטע כרם חדש ולא חיללוֹ; מי שאירש אשה ולא לקחהּ – בכל המקרים מדובר בזכותו של אדם לבטא את בעלותו על 'רכושו' החדש, בטרם ימות בקרב. בתום הפירוט מופיעה קטגוריה נוספת, יוצאת דופן - 'מִי הָאִישׁ הַיָּרֵא וְרַךְ הַלֵּבָב, יֵלֵךְ וְיָשֹׁב לְבֵיתוֹ וְלֹא יִמַּס אֶת-לְבַב אֶחָיו כִּלְבָבוֹ' (פסוק ח). תוספת זו מעלה מספר תהיות:
-	מדוע היא מוצגת כתוספת בפני עצמה ולא יחד עם שאר הקטגוריות הפוטרות מן המלחמה? 
-	מהי משמעות הביטוי "ירא ורך לבב"? מדוע אדם זה פטור מגיוס למלחמה? 
-	האם הירא הוא רך הלבב, או שייתכן שהכוונה היא לשני אנשים או לשתי תכונות שונות?
-	באיזה אופן עלולה "להידבק" תכונת "הירא ורך הלבב" באנשים אחרים, כפי שמסבירה התורה: "ולא ימס את לבב אחיו כלבבו"?

המילה 'יראה' מוכרת ופירושה המקובל הוא פחד, אימה. לעומת זאת, הביטוי 'רך הלבב' אינו ברור דיו. בטרם נפנה לעזרת הפרשנים השונים בבירור "קטגורית  פטור" חידתית זו, ננסה לעמוד על טעמה באמצעות הצלבתה עם מקורות אחרים בתנ"ך המכילים נגזרות שונות לביטוי "רך לב". נעיין בחמישה מקורות תנ"כיים, ונראה כי אף שברובם הביטוי מופיע בהקשר של פחד (איוב), ובעיקר בהקשר של מלחמה - פחד מן האויב (ויקרא, ירמיהו) - במקורות אחרים נקשר הביטוי למשמעות של 'תמים ומושפע בקלות' (דברי הימים) או פחד מהאל, דווקא בהקשר של חטא או התנהגות שאיננה לרצונו (מלכים).
המשמעויות השונות שפורשׂים בפנינו המקורות השונים, ממחישים את העמימות סביב הביטוי 'ירא ורך הלבב', הבאה לידי ביטוי גם בפרשנויות הרבות לביטוי זה, שבחלקן נעיין. גם כאן מרבית הפרשנים מסבירים את הביטוי "רך לבב" כירא, חלש (אונקלוס ושד"ל), או כפחדן שלבו לא יעמוד לו בקשיי המלחמה (רמב"ן ור' עקיבא לפי גרסת המשנה בסוטה המובאת בדברי אבי שגיא בהמשך). שד"ל אף כותב בפירוש - "רך - ענין חולשה ויתרון הרגשה", כלומר רכות היא חולשה; מצב שבו הרגש בא לפני השכל, וגורם לרכרוכיות וחולשה. בניגוד להם מציגים רבי עקיבא ורבי יוסי הגלילי בתוספתא למשנה במסכת סוטה דעה המבחינה בין הירא (הפחדן) לבין רך הלבב (הרחמן): "שאפילו גבור שבגבורים וחזק שבחזקים והיה רחמן היה חוזר". פרופ' אבי שגיא מדגיש במאמרו את ההבחנה בין גרסת המשנה לעומת גרסת התוספתא במסכת סוטה. לטענתו התוספתא עוסקת באנשים בעלי "דיסופוזיציה של רחמים" כלומר כאלו שטבועה בהם אידיאולוגיה של רחמים. במילים אחרות, בניגוד לגרסת המשנה, אין "רך הלבב" פטור מן המלחמה בשל חולשתו או פחדנותו, אלא בשל מצפונו שעלול להחדיר חוסר ביטחון ללב אחיו לנשק.
פרשנותו של רבי יוסי הגלילי בגרסת התוספתא היא אולי הקיצונית ביותר מבין הפרשנויות השונות, מבחינת הרף המצפוני שהיא מציבה בהבנת הביטוי "הירא ורך הלבב". רבי יוסי הגלילי מפרש - "שמתירא מן העבירה שבידו" ובכך מעניק, ביחד עם רבי עקיבא, את אחת התמיכות הראשונות לאי גיוס מטעמי דת ומצפון. 
ראייה זו, השמה בסל אחד אומץ, גבורה ו"רכות לבב", מבוטאת גם בפירושו היפה של רש"י שעמו נסיים את הלימוד, על  הכנותיו של יעקב לקראת פגישתו המחודשת עם עשיו אחיו (בראשית, פרק לב). יעקב, החושש מתגובתו של עשיו, נוקט פעולות הגנה על שבטו: "ויִּירָא יַעֲקֹב מְאֹד וַיֵּצֶר לוֹ; וַיַּחַץ אֶת הָעָם אֲשֶׁר אִתּוֹ" (פסוק ח). מסביר רש"י: "ויירא ויצר - ויירא שמא יהרג ויצר לו אם יהרוג הוא את אחרים". בכך שוזר גם רש"י, בדומה לרבי עקיבא ולרבי יוסי הגלילי, את הפחד והחשש מן המלחמה עם קולו של המצפון והרחמים.

ב. אופן הלימוד:
פתיחה: נפתח את הלימוד בקריאה משותפת של הפסוקים בספר דברים פרק כ. בתום הקריאה נדון בשאלות המופיעות בדף הלימוד:
•	מיהו לדעתכם "הירא ורך הלבב"? 
•	מדוע לדעתכם נזקקת התורה לכפילות: "ירא" ו-"רך לבב"? (האם זו חזרה על אותה תכונה או שיש הבחנה ביניהם?)
•	האם אין סתירה בין פטור זה לבין הפסוק הראשון: "כי תֵצֵא לַמִּלְחָמָה עַל אֹיְבֶךָ, וְרָאִיתָ סוּס וָרֶכֶב עַם רַב מִמְּךָ לֹא תִירָא, מֵהֶם...אל ירך לבבכם, אל תראו..."? האם מדובר באותה יראה?
שאלות אלו יכוונו אותנו ללב הלימוד ולבירור סוגיית "הירא ורך הלבב", שאותה נמשיך לחקור בקבוצות הלימוד.
לימוד בקבוצות: לאחר הדיון הראשוני נתחלק לקבוצות לימוד קטנות. רצוי להקדיש ללימוד המקורות כ-45 דקות. המנחים יעברו בין הקבוצות ויוודאו כי הטקסטים ברורים. יש להנחות את הלומדים לדייק במיוחד בהשוואות בין המקורות התנ"כיים השונים:
-	מהו ההקשר שבו עוסק כל מקור?
-	מה המשמעות של הביטוי "רכות לב" בכל מקור? (אם מדובר בפחד- איזה סוג של פחד וממה, וכדומה)
-	מה ההבדלים בין המקורות?

סיום ואסיף: בתום הלימוד בקבוצות נתכנס מחדש ונזמין את המשתתפים לחלוק איתנו חוויות לימוד. נשאל – עם איזו פרשנות הזדהיתם במיוחד? מה דעתכם על המגמות הפרשניות השונות? ממה הן נובעות? מה דעתכם על הפערים בין גרסת המשנה לגרסת התוספתא - אילו מגמות שונות מייצגות שתי הגרסאות? 

נקיים דיון מסכם על בסיס השאלות המרכזיות:
•	מהו טיבו של שחרור "כל הירא ורך הלבב" משדה הקרב? האם פטור זה נובע מחולשה פסיכולוגית[/נפשית?] או בשל אמונה אידאולוגיות השוללת את המלחמה? כיצד אתם מפרשים את הסיבה שבגינה פוטרת התורה את "הירא ורך הלבב"- "ולא ימס את לבב אחיו כלבבו"?
•	האם לדעתכם "רכות לב" היא חולשה או יתרון?
•	מה דעתכם על המגמות הפרשניות השונות? מה אתם חושבים על האפשרות לפטור חייל בימינו מהשתתפות בקרב על רקע של "יראה ורכות לבב"?