העסקה פוגענית
הסבר כללי
השיעור פותח בחשיפת נתונים המעמידים אותנו מול מימדי תופעת "העניים העובדים", לפיהם אחוז ניכר מן העניים הם אנשים היוצאים לעבוד. מצב בו העובד הוא עני הוא מצב רגיש המאפשר למעסיק לנצל את העובד, שזו דרכו היחידה להתפרנס. באופן כזה מתאפשרת "העסקה פוגענית", כלומר העסקת אדם בתנאים מחפירים ופגיעה בזכויותיו הבסיסיות כעובד. המקורות הנלמדים בחברותות בגוף השיעור מציגים את הסכנות הרבות האורבות לעובד השכיר ומעמידים לפנינו מראה לבחינת המציאות בשוק העבודה היום.
הצעת פתיחה
אצל רובנו עבודה נתפסת ככלי עיקרי להיחלצות ממעגל העוני. אם נשאל אדם מה הקשר בין עבודה לעוני, סביר להניח שיענה לנו שהם דבר והיפוכו: העבודה מחלצת מעוני. גם במקורות היהודיים העבודה או המלאכה נתפסות כאמצעי להיחלצות מהמצוקה. כך, למשל, דבריו של רבי יהודה הנשיא על המלאכה: "גדולה היא מלאכה שכל מי שהוא עוסק במלאכה אין ידו חסרה פרוטה לעולם" (אבות דרבי נתן, נוסחא ב', פרק כ"א). הרמב"ם רואה בהעסקת עני כמעלה גבוהה של צדקה שאין למעלה ממנה (הלכות מתנות עניים, פרק י', הלכה ז'). יתרה מזאת, חשיבותה של העבודה נובעת לא רק משום שהיא מקור פרנסה, אלא גם משום שהיא מקנה כבוד לבעליה: "גדולה מלאכה שמכבדת את בעליה" (תלמוד בבלי, מסכת נדרים דף מ"ט ע"ב). העבודה נתפסת כחוליה הקושרת את האדם למעגל החברתי, ועל כן יש פרשנים המחייבים לעסוק במלאכה גם אם אינה דרושה לצורכי פרנסה. בשיעור זה נבקש להעלות לדיון את השאלה האם עבודה מחלצת תמיד מהעוני?  
הנחת המוצא שלנו היא שעוני איננו רק מצוקה כלכלית, שכן ההשלכות של מצוקה זו משפיעות על השיוך החברתי והדימוי העצמי של העני. נפתח את המפגש בשיחה על התנסויות של המשתתפים מתחום העבודה.
•	האם קרה לכם שהשלמתם עם מקום עבודה העבודה למרות התנאים הלוקים בחסר? מה גרם לכם לעשות זאת?
•	האם היו תנאי העסקה (שלכם או של קרובים לכם) שלא הייתם מוכנים להשלים עמם? היכן עבר הגבול מבחינתכם?
•	האם ראוי ש אדם יעבוד בכל עבודה?
המקורות היהודיים שהזכרנו לעיל רואים בעבודה כלי שיכול לחלץ מעוני, כמקור פרנסה וכבוד לעובד. דעה זו רווחת גם בקרב הציבור וקובעי מדיניות. בשנים האחרונות אנו עדים לפיתוח תכניות תעסוקה כדי להגדיל את הרווחה. עם זאת, מחקרים מצביעים על מספר הולך וגדל של עובדים עניים. כדי לעמוד על ממדי התופעה של עובדים עניים, נתוודע למספר נתונים (הלקוחים ממחקרו של פרופ' צבי זוסמן "שחיקת השכר הנמוך ועוני גובר במשפחות עובדות: ישראל  ,"2002-1989 שנערך והתפרסם במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל): 

•	שיעור העניים העובדים מתוך כלל העניים עלה בין 1990 ל-2003 מ-33.5% ל-43.1%.
•	מחצית מעניי ישראל באים ממשפחות עובדות (42% מעניי ישראל הם שכירים וכ-6% נוספים הם עצמאים עניים).
•	53% מהשכירים העניים מועסקים במשרה מלאה. 
•	13% מכלל העניים העובדים משתייכים למשפחות שיש בהן שני מפרנסים. 

מן הנתונים עולה, כי עובדים עניים אינה תופעה שולית אלא תופעה נרחבת, וכי עבודה אינה מחלצת מעוני. 
הצעה ללימוד בחברותות
הלימוד בחברותא נועד להתחקות אחר הסבר אפשרי לכך שעבודה אינה מחלצת מעוני. המקורות שנלמד יבחנו מה קורה לעובד עני בשוק העבודה, כיצד העוני משפיע על העובד ומהם הלקחים שיש להפיק מכך.   
המקורות מציגים היבטים שונים של השפעת העוני על העובד. דף המקורות פותח בפסוק מתוך ספר דברים האוסר על עושק שכיר, עני ואביון. סמיכות השכיר לעני ולאביון בפסוק מדגישה את מצוקתו של השכיר ואת מצב התלות שבו הוא נתון. המצוקה והתלות של השכיר מודגשות בנימוק המובא לאיסור הלנת שכר - "כי עני הוא ואליו הוא נושא את נפשו". 
ספר מנורת המאור לרבי יצחק אבוהב מפרש את סופו של הפסוק מספר דברים "ולא יקרא עליך אל ה' והיה בך חטא". הפירוש של אבוהב ל"היה בך חטא" הוא כי ניתן לצוות על השכיר לא לקרוא אל ה' על מעסיקו. הפגיעות של השכיר מתבטאת בכך שהוא נתון ללחציו של המעסיק, שיכול לצוות עליו לא לקרוא, ובכך יימנע המעסיק מלקבל עליו את האחריות לחטא. אבוהב מדגיש כי גם אם השכיר נמנע מלקבול בפני האל על מעסיקו, אין בכך כדי להסיר אחריות מהמעסיק על העושק או העוול שהוא גרם לשכיר. גם אם לא קרא השכיר על המעסיק שמלין את שכרו, האחריות והחטא נשארים בעינם ובכל מקרה ייפרע האל מן העושק, גם אם לא באופן מיידי. 
התלמוד במסכת בבא מציעא מפרש את הפסוק ואומר כי הצורך בפרנסה מביא את העובד לסיכון נפשו ולמסירת עצמו למיתה בעבודות שונות, כגון היתלות על אילן או עלייה בכבש. מצוקתו של העובד העני היא כה גדולה, עד אשר הוא נכון למסור את נפשו למיתה עבורה. 
שו"ת יד אליהו מפרש את האמור בתלמוד ומבהיר כי עובד עני מוכן לסכן עצמו תמורת השכר, ועל כן במצב בו העבודה מסכנת את העובד, על המעסיק להגדיל את השכר על עבודה זו. עם זאת מוטלת חובה על המעסיק לא להעסיק עובד בעבודה שיש בה נזק ממשי לעובד עצמו, כיוון שבכך הוא עובר על "לפני עיוור לא תיתן מכשול". 
עמנואל לוינס מדגיש כי עובד עני מסתכן באבדן חירותו יותר מעובד אחר, כיוון שהוא עלול לאבד את חירותו בלי שהמעסיק גרם לכך באופן ישיר. העוני ולא המעסיק הוא זה שכופה על העובד לקחת כל עבודה והפגיעה בחירותו של העני נעשית מתוכו. המעסיק אמנם נהנה מעמדת הנחיתות של העני בשוק העבודה אך לא בהכרח מפעיל עליו כפייה. המשא ומתן הכלכלי, שלכאורה נעשה באופן חופשי, דוחק את העובד העני ומביא אותו לאבד את חירותו. לוינס מדגיש כי אובדן החירות נובע מכך שזהו משא ומתן על גבול הניכור. הוא מנוהל רק לפי הכללים הנהוגים ביחסים הכלכליים, ללא מפגש עם העני וללא הכרה במצוקה שמציבה אותו בעמדת נחיתות בעת המשא ומתן הכלכלי.
חזרה למליאה
לאחר הלימוד בחברותות נחזור לפורום הקבוצתי סביב השאלה:
•	מדוע מי שמעסיק עובדים  בעבודה מסוכנת משול למי שנותן מכשול בפני עיוור?
פגיעותו של העובד העני בשוק העבודה מובילה לתופעות של העסקה פוגענית - צורות העסקה שונות הפוגעות בעובד. 

צמד המילים "העסקה פוגענית" נהפך בשנים האחרונות ליותר ויותר מוכר, בעיקר בזכות הצפת הנושא על ידי ארגונים חברתיים שונים, בהם האגודה לזכויות האזרח וההסתדרות. שני מאבקים מתוקשרים התנהלו בשנתיים האחרונות, שניהם נגד הנהלת הסופר-פארם. הראשון היה נגד הדרישה מהקופאיות לא לשבת במשך משמרת שלמה בת 8 שעות, והשני נגד הטלת קנסות על עובדים בגין אי-עמידה ביעדים (מכרת - תקבל בונוס; לא מכרת - ינכו לך מהמשכורת). בעקבות הביקורת הציבורית שינתה סופר-פארם את מדיניותה. יש שיגידו שינוי קוסמטי בלבד. אין נתונים רשמיים על היקף התופעה, אך על פי הערכות שהושמעו בכנסים שונים כ-30% מהשכירים בישראל חשופים כיום להעסקה פוגענית על היבטיה השונים. לא קיימת הגדרה אחידה להעסקה פוגענית, וגם הארגונים החברתיים השונים מתלבטים בהגדרה המשפטית הראויה. נהוג לראות כהעסקה פוגענית כל תופעה של פגיעה בעובדים החל בהלנת שכר, אי-הנפקת תלושי שכר ואי-תשלום עבור שעות נוספות, עבור באפליה וכלה ביחס מחפיר ומשפיל. 
(עינב בן יהודה, "חטא ההעסקה הפוגענית", הארץ, 7.11.2004)

•	לאור הלמידה ולאור היכרותכם האישית עם הנושא – מה אפשר לעשות כדי לשמור על חירותו וכבודו של העובד?
כפי שציינו בפתיחה, מקורות יהודיים רבים רואים בעבודה ערך חשוב ומקור לפרנסה וכבוד. עם זאת, מקורות רבים מציבים גבולות לעבודה מטעמים ערכיים. העבודה, בהיעדר הגבלה, עלולה להפוך לשעבוד. הגבלת העבודה נועדה לשמור על חירותו וכבודו של העובד. אחד העקרונות המרכזיים המגבילים את העבודה הוא היעדר כפייה. רב אבא בר איבו (המכונה רב) קבע כי עובד יכול לחזור בו אפילו בחצי היום. משמע שגם אם סוכמו תנאי העבודה והעובד השכיר התחיל את עבודתו וחזר בו, הוא יכול לחזור בו גם אחרי תחילת העבודה. זאת, מהטעם שבני ישראל הם עבדי ה' ולא עבדים לעבדים (תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא דף י' ע"א). את חלקו האחרון של האסיף נקדיש לחשיבה משותפת על כיווני שינוי אפשריים, בהסתמך על התובנות שעלו במפגש.
אם העובד העני פגיע יותר בשוק העבודה ניתן לחשוב על דרכים שיגנו עליו, אם באופן פרטני כעובד עני ואם בקביעת מגבלות על העסקה פוגענית בכלל. במקרים רבים פגיעותו של העובד אינה מאפשרת לו להגן על עצמו, ועל כן דרושה רשת הגנה חברתית שתמנע פגיעה. ניתן לציין בפני המשתתפים כי הצעות למנוע העסקה פוגענית כבר גובשו על ידי ארגונים שונים לשינוי חברתי. בדצמבר 2006 התפרסם דו"ח מפורט של האגודה לזכויות האזרח שכותרתו "לעבוד בלי כבוד: זכויות עובדים והפרתן". הדו"ח פורש תמונה רחבה על הגורמים לפגיעה בעובדים ומצביע על כלים אפשריים לשינוי כגון: חקיקה - תיקון לחוק הקובע כי גוף ציבורי לא יוכל להתקשר עם חברה קבלנית שהפרה את זכויות העובדים, או הצעת חוק אחריות מזמין שירותי קבלן, המחייבת את הארגונים שהעסיקו בעבודה קבלנית, באחריות לזכויות העובדים; אכיפת חוקים קיימים – שלילת רישוי של חברות כוח אדם שהפרו את זכויות העובדים; הרחבת רשת ההגנה הארגונית – לעודד ולהקל על התארגנות עובדים או להכניס יותר עובדים לרשת הגנה קיבוצית; הגברת מודעות והסברה בנושא זכויות עובדים – חלק גדול מהעובדים בישראל אינם מודעים לזכויותיהם. ניתן להגביר את מודעותם על ידי סדנאות הסברה במקומות העבודה, הקמת מסגרת נגישה לקבלת מידע ופעולה בתחום ועוד. 
סיכום
מפגש זה דן בחיבור בין עוני ועבודה. ראינו כי עבודה נתפסת כאמצעי להיחלץ מהעוני, אך בהיעדר פיקוח, העבודה עלולה להעמיק את העוני. העוני משפיע על מעמדו של העובד בשוק העבודה. עובדים עניים, שזקוקים לעבודה על מנת להתקיים, פגיעים יותר. בהיעדר חוקים ומערכת אכיפה שיגנו על עובדים אלה מפני פגיעה, העבודה עלולה להעמיק את הפערים וליצור הפרדה של העניים משאר החברה. כאשר אין זיקה בין היחסים החברתיים והיחסים הכלכליים יש סכנה שהעובד העני יהפוך לבלתי נראה, ל"שקוף". השינוי הערכי על בסיס המסורת היהודית יכול להוות בסיס לשינויים המבניים ולשינויים ביחסי עובדים ומעבידים בחברה הישראלית.