חודש תמוז - עבודה זרה בלוח העברי?
דף למנחה

רציונל תוכני:

דף המקורות עוסק בחודש תמוז ובעבודה זרה. חודש תמוז הוא חודש קשה – חודש צורב בחומו וטומן בחובו אירועים קשים בהיסטוריה היהודית: בקיעת חומות ירושלים, שבירת לוחות הברית, מעשה עגל הזהב, והיד עוד נטויה...(משנה תענית ד,ו)
המדהים הוא ששם החודש הוא על שמו של אליל בבלי – האם ייתכן כי עבודה זרה מונצחת בלוח השנה העברי?! אמנם זה אינו החודש היחידי המרמז על עבודה זרה, אולם בחודש זה בערה אש העבודה הזרה בכל עוצמתה.
במרכז הלימוד יעמוד סיפור עגל הזהב: "קום עשה לנו אלוהים". דווקא ברגע השיא של קדושה, היטהרות וציפייה דרוכה לקבלת התורה הקדושה, מתרחשת התועבה הגדולה של עבודת אלילים. מדוע? מה האירוע מלמד אותנו על בני ישראל של אז? ומה הוא מלמד אותנו על בני ישראל של היום? מהם הגורמים האישיים והחברתיים הטמונים בנו אשר הופכים את סכנת עגל הזהב לרלוונטית בכל דור? 
מדובר ברגע עצוב בתולדות העם, שחותמו נצרב לאורך ההיסטוריה כולה. בחזיונותיו מתאר הנביא יחזקאל את נשות ירושלים עומדות בפתח בית המקדש ו'מבכות את התמוז' – האליל תמוז - אל הפריון המסופוטמי שהיה מת בכל שנה בחודשי הקיץ וקם לתחייה לאחר מכן. בשיא הקיץ, בשיא החום, בשיא התעוקה הנשים היו מתאבלות על מותו.
מדוע קבעו חכמים את שם החודש העברי הרביעי ל-"תמוז"? האם לא מוטב היה להתעקש על שמות עבריים? האם אין כאן פתח להשפעות נוספות של תרבות זרה? ושמא ניתן לראות בהחלטה זו הבנה בשלה, שתמיד ישנן השפעות תרבותיות החודרות ומשפיעות על תרבותנו, ולנו נותר רק להתאימן אלינו.

מבנה הדף 
הטקסט המרכזי בדף הוא מעשה עגל הזהב המתואר בספר שמות, וממנו משתלשלים קטעים נוספים על ציר הקשר האפשרי בין מעשה העגל, חודש תמוז ומנהגי האבלות הקשורים בו. בצד המקורות מובאות שאלות לדיון, 
על פי המשנה, חטא העגל קרה בשבעה עשר בתמוז. נקרא את הפסוק מספר יחזקאל על הנשים המבכות את התמוז, ומכאן נגיע לדבריו של רד"ק על פסוק זה, המרחיב על עבודה זרה ואלילות, וכן את דברי הרמב"ם המרחיב בנושא זה. 
בנוסף למקורות בדף מוצעים מקורות להרחבה נוספת על נושא העבודה הזרה, ולכולם הנחיה והסבר להלן. 

מהלך הלימוד:

1. פתיחה
נפתח בהסבר על מקורו של השם 'תמוז', ונבדוק את תגובת המשתתפים לכך שבלב לוח השנה העברי מונצח שמו של אליל מסופוטמי. האם אין כאן קריאה סמויה לעבודה זרה?
במפגש נדון בעבודה הזרה ובסכנות הטמונות בתקופות אלה של השנה (קיץ, חופש, יציאה מן המסגרת). נבקש מהמשתתפים לחשוב על דוגמה אחת מחייהם או מהקהילה שלהם, שיכולה להיחשב כ'עבודת אלילים' מודרנית או 'עבודה זרה'. לדוגמה: רדיפה אחר הכסף, מותגים, תפילה מכנית ללא כוונה, שררה ועוד.

2. לימוד 
ניתן ללמוד את הטקסט בקבוצה או בחברותות
מעשה עגל הזהב
חטא העגל נחשב לאב-טיפוס של חטאי העבודה הזרה. הוא מסמל את המהירות והקלות שבה הפנה העם עורף לאמונה באל אחד, ונסחף אחר 'אליל' גשמי עשוי זהב. זהו סיפור על כוחם של הפחד והחשש מהלא נודע, והוא ממחיש כמה עוצמות פראיות יכולות לצאת מכל אחד מאיתנו ברגעי פחד וחוסר ודאות. מעמד הר סיני היה מעמד דרמטי ולא פשוט לציבור העבדים שזה עתה יצאו ממצרים: ראו קולות, ברקים, תופעות טבע, הר מאיים שאסור לעלות אליו. מנהיגם הדגול, שהרהיב עוז לעמוד מול בן האלוהים המצרי (פרעה) נעלם במשך ימים ארוכים בענן העשן ולא חזר. "לא ידענו מה היה לו" זועק העם. האם הוא נטש? האם הוא מהלך עם האלוהים ולא ישוב אלינו אל הארץ? האם הוא הציץ ונפגע? מתוך חרדה ורצון לממש מיד את ההמתנה המורטת, נדחף העם לחפש לעצמו תחליף, ולו זמני. הוא נזקק בדבר מה מוחשי שבו יתלה את תקוותו - האם אין אנו יכולים להזדהות עם רגעי הלחץ והחולשה הללו? בכל רגע של משבר ישנו קו דק המפריד בין התמודדות לבין התנתקות מהמציאות. העם נכנס לאופוריה, ממהר לפרוק את תכשיטיו ונשטף בהוללות לכבוד עגל הזהב.
בנוסף לשאלות בדף ההנחיה, חשבו על הנקודות הבאות:
•	מה הצורך של עם ישראל? מה הם המניעים מתחת לפני השטח למעשיו?
•	האם אהרן נהג כמרגיע לאומי או כמנצל הזדמנויות אופורטוניסטי? זכרו שלאחר מכן, הוא אמנם נשאר להיות ראש משפחת הכהונה הראשית, אך שני בניו מתו מיד האלוהים לאחר שמיהרו והגדילו לעשות "אש זרה" במשכן החדש.
•	מה יש בעגל שמרגיע כל כך ומשרה אופוריה על העם?
•	בזעמו מטיח אלוהים במשה: "שִיחֵת עַמְךָ". עַמְּךָ ולא עָמִּי. מי היה יכול לצפות את מעשה העגל? למי שייך העם?

עגל התמוז – משנה, מסכת תענית, פרק ד
משנה זו מקשרת בין מעשה העגל לבין חודש תמוז. חודש תמוז הוא מעין חודש "נזוף" שלא זכה שיהיו בו חגים. זהו חודש של שיא חום הקיץ, המגיע לאחר חגיגות הקציר ותום העונה החקלאית. לרוב, סמוך חודש תמוז ליום השוויון (22 ביוני), היום שבו היום והלילה שווים ולאחריו הימים מתחילים להתקצר. מעניין לראות כי תרבויות עתיקות שסגדו לחמה חגגו זאת, אך בתרבות היהודית חודש זה והחודש הבא אחריו הופכים לתקופה של אבל, מצור, צום ותענית. הזמן הולך ונהיה מתוח לקראת מאורעות ומבחנים קשים. 
חשבו על רשימת האירועים שהמשנה מונה – האם יש בעיניכם משמעות לרצף האירועים ההיסטורי?
הערה מתודית: מטרת משנה זו היא להיות חוליה מקשרת ועל כן מומלץ לא להקדיש לה זמן רב מדי.

מי הוא התמוז – יחזקאל, ח, יד
פסוק זה הוא העדות המרכזית לפולחן האליל תמוז בקרב עם ישראל. אין ספק שמדובר בהשפעה שהגיעה מאזור מסופוטמיה, ותפוצתה ומשמעותה אינם מאיימים כמו זו של תרבות הבעל והאשתורת הקרובים. יחזקאל ניבא לאחר החורבן. הוא היה הנביא הראשון ששרתה עליו הנבואה מחוץ לגבולות הארץ. ובמילים אחרות, הפעם הראשונה שהשכינה התגלתה לעם ישראל מחוץ לארץ ישראל מאז חזרו ממצרים.
יחזקאל מוחה על כך שהנשים, במקום שיתאבלו על חורבן בית המקדש, על אובדן האמונה ועל השחתת הארץ, מקוננות על מותו של התמוז מדי קיץ בקיץ. פסוק זה העסיק את הדרשנים, ועל כך נראה בדברי רד"ק. 

רד"ק על יחזקאל, ח, יד
הסיפור שרד"ק מביא מעיד עד כמה היה נפוץ פולחן התמוז, שבעיקרו היה פולחן אבלות. מתלכדות כאן שתי תופעות אבלות – זו האזורית סביב מותו מדי שנה של האל תמוז, לקראת קימתו לתחייה מחדש עם בוא הגשמים, וזו היהודית על חורבן ירושלים ובית המקדש, שיתחדש עם הגאולה.
תקופת אבלות היא תקופה המועדת לפורענות. במשנה ראינו כי חז"ל קושרים בין אסונות שונים שקרו לעם ישראל לבין תקופה זו – תקופת בין המְצָרים, בין יז' בתמוז לט' באב. מנהגי האבלות נועדו להפוך ימים אלו לחשבון נפש לאומי ולתקופה שממנה ניתן לצמוח. הדבר עומד לפתחנו תדיר, ועל כן לא מספיק להזהיר מפני הסכנות באופן כללי, אלא לאפשר תהליך אישי וקהילתי להתמודדות עם אותן פורענות. צאו וחשבו - ייתכן ששמו של החודש ותוכנו (העדר חגים ותקופת בין המצרים) נועדו לאפשר לנו לערוך תיקון מדי שנה בשנה. לנתב את אבל הנשים לתוכן יהודי ופנימי.

כל הכופר בעבודה זרה מודה בכל התורה – הרמב"ם, היד החזקה
הרמב"ם הגדיל לעשות והרחיב את הגדרת היהדות למי ש"כופר בעבודה זרה". על פי פשט הדברים, הבנת הרעיון המרכזי הזה ויישומו – הם העומדים בלב האמונה היהודית. האם אתם מזדהים עם קביעה גורפת זו?
כאדם רציונלי, הרמב"ם הבין שכפירה בעבודה זרה מובילה בהכרח לקבלת כל המצוות והאמונות בעולם היהודי. הדיון בכך מרתק וסבוך, ורק נזכיר שהרמב"ם יצא מתוך נקודת ההנחה כי אין אדם שאינו זקוק לאמונה כלשהי, והשאלה היא רק לאן ינתב את דחפיו ואת צרכיו – האם לכיוון האמת האלוהית או לפיתויים קלים של סגידה לחפצים ולגרמי שמים? צאו וחשבו – בכל מקום שבו האדם מוריד מעצמו ומכוחותיו לטובת גורם חיצוני לו הקובע את דרכו - הוא עושה מעשה של עבודת אלילים. כך למשל היא האמונה בגורמי שמים, באדם אחר, בקבוצה שלטת, באידאולוגיה, בתאוריה מדעית ועוד. החיים המודרניים הפכו תהליך זה למורכב יותר, משום שהדברים החיצוניים הקובעים את חיינו יותר ויותר מופשטים – אמונות כלכליות, נורמות חברתיות, זרמים רוחניים, אופנות וכד'.

מקורות נוספים להרחבה
הקטעים שלפניכם נועדו להרחיב את הדיון ולאפשר הבנות שונות של הטקסט:
רבינו בחיי מתמקד במניעים שהובילו את עם ישראל לחטא הגדול של מעשה העגל. לדבריו, פער בחישובי הימים והשעות פתח את הפתח להידרדרות העם למעשה העגל. האם הסבר זה מקל על חטאם של בני ישראל? האם הוא הופך את המעשה לאנושי יותר? ייתכן, משום שכל אחד מאיתנו יכול להזדהות עם החשש והנפילה הפסיכולוגית של בני ישראל.
הרמב"ן מנסה להתמודד עם מעשיו של אהרן. הוא מצייר אותו כמי שניסה בכל דרך לעצור את בני ישראל ולא עלה בידו. האומנם אהרון חף מכל חטא? בהמשך מציג הרמב"ן את בני ישראל כמי שסטו לרגע בלבד מדרך הישר ומיד בראותם את משה חזרו וכיפרו על מעשיהם. הרמב"ן נותן פרשנות מרחיבה מאוד לכתוב במקרא ומלמד סניגוריה על עם ישראל. תנו דעתכם למידה שבה מאלץ הרמב"ן את הטקסט.

רבי נחמן מברסלב עוסק במשמעות העבודה הזרה והקלות שבה כל חברה אנושית יכולה להגיע לעבודת אלילים מובהקת. צאו וחשבו – עד כמה אנחנו מצויים בתוך הסגידה ופולחן הכסף כיום? באיזו מידה מעמדו של אדם נקבע על פי ממונו כיום במדינת ישראל? שימו לב לעוצמת התגובה בתקשורת ובקרב הציבור לכל נושא מדיניות הרווחה של מדינת ישראל (קצבאות ביטוח לאומי, שכר מינימום, הסכמי עבודה, שביתות עובדים ועוד).

3. סיכום
הרצף בין מעשה העגל, שבירת הלוחות וסגידה לתמוז יוצר חיבור טעון ורב משמעות המציב בפנינו מראה המשקפת את חולשותינו הפנימיות. מעשה העגל לא התרחש בעולם אחר, רחוק ושונה משלנו, אלא הוא אורב לפתחנו בכל עת. גם אם לא מצאנו תשובה לכך שחודש תמוז קרוי על שמו של אליל מסופוטמי, אנו יכולים לראות בכך תזכורת ותמרור המסמן את הגבול שאם נעבור אותו נסתכן בהידרדרות אל עבר העבודה הזרה. הקיץ, על כל מועקותיו, קשייו והיובש שבו, מעורר אותנו לעמוד אל מול החולשות שלנו, לנוכח המקומות הקשים לנו, רגעי השפל והנכות, לצאת מהם  מחוזקים עוד יותר. 
אנו מקווים כי הדיון פיתח מחשבה על הפתחים שבהם החטאת רובץ חיינו לאורך כל השנה.
מומלץ לסיים את המפגש בשאלה, עם איזו מחשבה או שאיפה יוצא כל אחד ואחת. לחלופין, ניתן לבקש בסבב מהמשתתפים לתאר דבר אחד חדש שלמד או נחשף אליו במפגש.

בהצלחה!