'איכה ישבה בדד': התבוננות מחודשת בדימוי עם ישראל לאשה

הצעת הנחייה
מבוא רעיוני ואופן הלימוד:
מגילת איכה, הנקראת כל שנה בערב ט' באב, מקוננת על חורבן בית המקדש הראשון. פרקי המגילה עמוסים בתיאורי העוני, הפחד והרעב שעברו תושבי ירושלים בעת המצור, עד לכיבוש האימפריה הבבלית. בלימוד זה נתמקד בדימויים הנשיים המופיעים במגילת איכה, ובמיוחד בדימוי הרואה בעם ישראל כאשה המתאבלת על אובדנה.
פתיחה: נתחיל את הלימוד בקריאה משותפת של הפסוקים הראשונים במגילת איכה.
נשאל:
•	מדוע בחר מחבר ספר איכה להשתמש בדימוי של אשה כדי לתאר את עם ישראל במצבו זה?
•	איזו "אשה" מצטיירת מן הפסוקים שקראתם? 
•	אילו מטאפורות נוספות רווחות בתנ"ך ובספרות חז"ל כדי לתאר את יחסי אלוהים ועם ישראל?  
לימוד בקבוצות: בתום הדיון הפותח נתחלק לקבוצות לימוד. המנחים יעברו בין הקבוצות, יבארו את הדרוש ביאור ויאספו טיעונים שונים וסוגיות שמעלות הקבוצות לקראת הדיון המסכם.
בעיון זה במגילת איכה נתמקד בשימוש הנרחב שעושה המגילה בדימוי עם ישראל כאשה: בת יהודה, בת ציון, בת ירושלים, ישראל - כולם שמות לעם ישראל היושב בירושלים - מתאבלות על עליבותן, על חורבנן ועל נטישתן. מדוע נעשה שימוש כה נרחב במגילה בדימוי עם ישראל כאשה ומהן ההשלכות של דימוי זה על טקסטים מאוחרים יותר?
פעמים רבות בחרו הנביאים וסופרי ישראל לתאר את יחסי האל ועם ישראל כיחסים בין גבר לאשה. על פי מסורת חז"ל, שיר השירים כולו הוא משל ליחסים בין אלוהים וכנסת ישראל. לדברי אברהם קריב, עצם העובדה שחז"ל בחרו לראות בשיר השירים משל ליחסי אלוהים וכנסת ישראל, מעיד כי הם הוקירו אהבת נפש וגוף בין גבר לאשה. קריב מצטט את הפסוק מירמיהו: "זכרתי לך חסד נעוריך, אהבת כלולותייך", הממחיש את האופן שבו ראה גם הנביא את היחסים האידאלים בין גבר לאשה. גם הפסוק היפה מספר הושע "וְהָיָה בַיּוֹם הַהוּא נְאֻם ה' תִּקְרְאִי אִישִׁי וְלֹא תִקְרְאִי לִי עוֹד בַּעְלִי" - מעיד על היחסים השוויוניים הראויים בעיני הנביא, ולפיכך מתאימים לתיאור היחסים האוטופיים בין העם לאלוהיו.
לצד תיאורים אידיליים אלו של יחסים שוויוניים ואהבת כלולות, אנו מוצאים בדברי הנביאים, כמו גם בקטעים מאיכה שבהם פתחנו, שימוש פחות חיובי בדימוי הנשי של עם ישראל. פעמים רבות מציגים הנביאים את עם ישראל כאשה שסרחה ונעזבה (איכה); שזנתה ובגדה (ישעיהו, ירמיהו, יחזקאל); שניצלה לרעה את יופייה (יחזקאל); כאשה אופורטוניסטית (יחזקאל, הושע); וכעקרה (ישעיהו). 
המאמר של גילי זיוון מאיר את השוני בין הדימוי השלילי של האשה (עם ישראל שסרח) במקורות אלה, המוצגת 'כיסוד החלש בקשרי הנישואין', לבין הדימוי החיובי של הגבר (האל), המוצג כבעל יציב, נאמן ושומר אמונים. הבעייתיות בדימויים אלו מתחדדת לאור דבריו של קריב כי "לעולם אין המשל יכול לתת תוקף לנמשל, אלא אם כן הוא עצמו בר-תוקף הוא". מכאן עולה כי תפיסתם המוקדמת של הנביאים ביחס לאשה הייתה שלילית. הבעייתיות הטמונה בכך היא שדימויים אלה לא רק משקפים את השקפת העולם השלילית הקדומה ביחס לנשים, אלא הם עלולים להבנות ולחזק ראייה שלילית דומה גם לקוראי התנ"ך בהווה: 'דימוי זה יוצא מתוך תפיסת עולם שכנגדה אנו יוצאים ולפיכך השימוש בו מחזק תמונת עולם זו. הוא מקבע סטיגמות על קלות דעתה של האשה, על  אי-יציבותה ובוגדנותה". לנו, הקוראים המודרניים, מעמיד דימוי זה אתגר גדול שמחייב אותנו להיות מודעים להשקפת העולם שממנה נולדו אותם דימויים נשיים שליליים, ולנסות ולחזק בתודעתנו את השאיפה ליחסים אידאליים ושוויוניים, כדוגמת הפסוקים בהושע ובירמיהו. ואולי הוא מעודד אותנו  גם להפעיל את הדמיון, "ולחשוב על סיטואציה הפוכה המסמלת את החורבן, שבה אשה צנועה ונאמנה בוכה על בן זוגה שסרח.."
אסיף: בתום הלימוד בקבוצות נתאסף בחזרה לקבוצה ההתחלתית ונקדיש את הזמן שנשאר לדיון המסכם. המנחים יעלו סוגיות וטיעונים שליקטו מתוך קבוצות הלימוד ונקיים דיון סביב הנקודות הבאות:
•	הסבירו כיצד יוצר תיאור עם ישראל כאשה השרויה במערכת יחסים עם איש (אלוהים), עמדה הייררכית בין גברים ונשים. השוו זאת למערכת יחסים אחרת הממשילה את יחסי האל והעם ליחסי אב ובן, או מלך ועבדיו - שבהם ההייררכיה ברורה מאוד.
•	האם אתם שותפים לחוסר הנחת שבדימוי האשה לעם ישראל במגילת איכה ובתיאורי הנביאים האחרונים?
•	האם לדעתכם ניתן היה לוותר על הדימוי מבלי להפחית מעוצמת הקינה של מגילת איכה? 
•	הציעו דימויים נוספים שיתארו את מערכת היחסים הקלוקלת בין עם ישראל לאלוהים? למשל - אשה נאמנה וסלחנית וגבר שסורח, יחסי אם וילדים, יחסי אב וילדים, יחסי מורה ותלמידים, יחסי חברות הדדיים. מהן ההשלכות של הדימויים השונים?