"פתחתי אני לדודי": על נשיות, מין ואהבה
הצעת הנחיה:
א. מבוא רעיוני
בדף לימוד זה נעסוק באופן שבו נתפסת המיניות הנשית במקרא, במדרש, בהלכה ובתלמוד. נבחן כיצד מוצגים צרכיה המיניים של האשה בתורה, בתלמוד ובהלכה ונעיין במקורות נוספים המלמדים אותנו על האופן שבו נתפסת אסרטיביות מינית נשית.
הלימוד מתחלק לשלושה נושאים הקשורים זה בזה: צרכים נשיים, תשוקות נשיות ורומנטיקה נשית:

א. "וְעֹנָתָהּ לֹא יִגְרָע": צרכים נשיים- בחלק זה נדון במצוות עונה המופיעה בספר שמות, המחייבת את האיש לדאוג גם לצרכיה המיניים של אשתו. האמוראים בתלמוד הבבלי, מסכת כתובות, דנים במקור השם 'עונה' והתוספות מפרש שם - "דמניעת תשמיש המטה קרוי עינוי". אנו למדים מכך כי חז"ל הבינו לא רק את החשיבות שבסיפוק צורכי האשה, אלא גם את העינוי שבמניעת הסיפוק, ולכן מי שאינו מקיים מצוות עונה עובר על מצוות "לא תעשה" וממש מענה את זוגתו. מכאן שיחסי מין מהנים ושוויוניים נתפסו כחשובים בעיני חכמים. הרמב"ם, במשנה תורה, סובר אף שגבר שאינו יכול לספק את הנאות אשתו ביחסי מין - אשתו יכולה לדרוש להתגרש ממנו. בהקשר לכך מעניין לציין כי הדרישה ההפוכה - הנאת הגבר על ידי אשתו, אינה מוזכרת בתורה, אולי משום ההבנה כי סיפוקה המיני של האשה אינו מובן מאליו ומצריך יותר דאגה, אכפתיות ורגישות מצד הגבר, ולכן יש לצוות עליו במפורש.

ב. "שלהן גדולה משלנו": תשוקה נשית - בחלק השני של הלימוד נבחן מדרשים העוסקים באסרטיביות מינית נשית. הסיפור על ר' אלעזר ור' ישמעאל המופיע בתלמוד הבבלי, במסכת בבא מציעא, חושף בפנינו כי גם נושאי היומיום, כולל הגוף, הבשר והמין מצאו את דרכם לבית המדרש. עצם העובדה כי מדרשים אלו נאגדו ונערכו במשנה, בגמרא ובספרות האגדה, ממחישה את החשיבות שייחסו להם חז"ל. לפי הסיפור, ר' ישמעאל ור' אלעזר היו שמנים, עד כדי כך שהקניטה אותם גבירה רומית אחת בשאלה, כיצד הם מקיימים יחסי מין עם נשותיהם (ולמעשה - כיצד הם יודעים שילדיהם אכן שלהם)? לסיפור זה שלוש גרסאות של תשובות:
- 'שלהן [של הנשים שלנו] גדולה משלנו'
- 'כאיש גבורתו'
- 'אהבה דוחקת את הבשר'
על אף שהתשובה האמצעית היא הפיקנטית ביותר ומוכיחה כי גם את התנאים העסיקה שאלת הגודל, נתמקד בלימוד זה בשתי התשובות האחרות. שני פירושים יכולים להיות לתשובה הראשונה: או שכרסן של הנשים הייתה גדולה יותר, ועל כך ענתה אותה גבירה 'כל שכן!', כלומר, כך אף קשה יותר לקיים יחסים; או שתשוקתן של הנשים גדולה יותר, ולפי פרשנות זו, תשובתה של הגבירה 'כל שכן!' מתייחסת לאפשרות שנשותיהן לא נאמנות. התשובה השלישית היא הרומנטית ביותר, ולפיה האהבה והתשוקה גוברות אפילו על מגבלות פיזיות.
בסוגיה במסכת עירובין בבבלי אומרים החכמים במפורש כי אשה אשר דורשת (תובעת) לקיים יחסים עם בן זוגה, זוכה לבנים "שאפילו בדורו של משה לא היו כמותן". כדוגמה הם מביאים את לאה אשת יעקב, אשר קנתה בדודאי רחל את משכבו של בעלה (ראו בראשית, פרק ל) וזכתה ביששכר וזבולון, שעל פי המדרש בבראשית רבה היו "שבטים גדולים בישראל". המדרש הבא ממסכת סוטה בבבלי, מתאר כיצד בזכות האסרטיביות המינית של נשות ישראל במצרים זכו בני ישראל לגאולה. הנשים במצרים מתוארות כמעין אמזונות מיניות אשר פיתו את גבריהן גם בעת גזרות המוות של פרעה, ובתמורה קיבלו מהאל שכר גדול - פוריות, ולדנות והגנה מפני המצרים. על אף שמדרש זה עוסק במין לשם רבייה ולא רק לשם הנאה (לעניין זה ראו את דף הלימוד הראשון בסדרה: ""ותהר ותלד": בזכות נשים צדקניות"), המדרש (וגם רש"י שמפרשו) אינו חוסך בביטויי מין ונשיות נועזים. 

ג. "וַתֶּאֱהַב": רומנטיקה נשית- בחלק השלישי והאחרון של הלימוד נעסוק באהבה ורומנטיקה הבאות מצד האשה. מיכל בת שאול היא האשה היחידה שעליה מציין הכתוב שאהבה גבר, את דוד (שמואל א, פרק יח). ייתכן כי בתקופת התנ"ך, רק בת מלך אשר הכירה בערך עצמה, יכולה הייתה להציג את אהבתה לאישהּ בגלוי.
נסיים את הלימוד במדרש היפהפה משיר השירים רבה. המדרש מתאר זוג נשוי ואוהב אשר נאלץ להתגרש לאחר עשר שנים חשוכות מילדים. כשהם כבר "צעד אחד לפני הרבנות" מחליטה האשה ללכת בעקבות לבה ולהילחם על אהבתה לאישהּ. בעודו שיכור היא לוקחת אותו לבית הוריה ומראה לו בכך כי אין לה בעולם דבר יקר ממנו.  האשה המצטיירת מן המדרש היא אשה אוהבת, נאהבת ורומנטית, אך מעל לכול - אסרטיבית ואקטיבית, המעזה להפגין, בדומה למיכל,  את אהבתה. 

ב. אופן הלימוד
פתיחה (25 דקות): נפתח את הלימוד בדיון קצר בשאלה: 'מהי אסרטיביות מינית נשית ומה דעתנו עליה' (האם אשה המראה את מיניותה היא פרובוקטיבית? רומנטית? האם היא רצויה או דוחה? האם היא מסמלת פריצות?). סביר להניח כי נקבל מגוון תשובות בהתאם לגודל הקבוצה ולהרכבה.
- לתשומת לב המנחים: אם הקבוצה מעורבת ניתן לערוך את הדיון לנשים ולגברים בנפרד ולבסוף להשוות ביחד את התשובות שהתקבלו.
לאחר מכן נשאל - מה לדעתכם חשבו חז"ל על אסרטיביות מינית נשית? נשאיר את השאלה פתוחה ככותרת ללימוד הנוכחי.
לימוד בקבוצות (50 דקות): בתום הדיון הפותח יתחלקו המשתתפים לקבוצות לימוד קטנות וידונו במקורות בעזרת השאלות המנחות.
אסיף (15 דקות): לאחר הלימוד בקבוצות יחזרו המשתתפים לקבוצה ההתחלתית והמנחים יאספו חוויות לימוד מהמשתתפים.
נשאל-
•	מה מלמדים אותנו המקורות על האופן שבו תפסו חז"ל את מיניותה של האשה, צרכיה ותשוקותיה?
•	מה מלמד אותנו העיסוק במצוות עונה בתלמוד, בפרשנות התוספות ואצל הרמב"ם?
•	כיצד פירשתם אתם את תשובותיהם של ר' אלעזר ור' ישמעאל למטרוניתא?
•	איזה משקל בגאולת עם ישראל נתנו חז"ל לאסרטיביות המינית שהפגינה לאה כלפי יעקב ונשות ישראל במצרים?
•	מדוע לדעתכם, האשה האוהבת הרומנטית המפורשת היחידה בתנ"ך היא דווקא מיכל בת שאול?
•	שערו בנפשכם את האשה המתוארת בשיר השירים רבה - האם גם היא "בת מלך"?