שלונסקי: "שיבה" - פירוש והצעת הנחיה
מגישה: מיכל רזניק 
michalreznik4@gmail.com

1.	רציונל תוכני 
בשיעור זה נעיין בשלושה מקורות: השירים "שִׁיבָה" ו"וְלַיְלָה אַחֵר" מאת אברהם שלונסקי, וברכת "קדושת היום" הנאמרת בתפילת העמידה בליל שבת. 
השיר "שִׁיבָה" עוסק בחידוש הקשר עם המסורת, מתוך קבלה מחודשת של הסמכות. הוא מבטא תשוקה למגע אישי עם האלוהי. זמנו של השיר הוא תפילת ערבית של ליל-שבת ופנייתו של הדובר אל האל נאמרת בלשון נוכח ("אַתָּה"), בהשראת התפילה. הדובר מדמה עצמו לשה השב אל הדיר בשעת בין הערביים, חוזר מגלות ומריחוק אל מקומו הבטוח. 
השיר רומז בפתיחתו לתפילת העמידה בליל שבת: "אַתָּה קִדַּשְׁתָּ אֶת יוֹם הַשְּׁבִיעִי לִשְׁמֶךָ", תוך שינוי במילים: "אַתָּה שֶׁקִּדַּשְׁתָּ שַׁבָּת מִלִּבְרֹא". הדובר מבקש להתקרב אל האל ומדמה עצמו לשה שחזר מלילה, ממרחק (מִנֶּכֶר) ומגשם. המילים "נֶּכֶר" ו"גֶּשֶׁם" יכולות להתפרש גם כמצבים של ניכור וגשמיות, בניגוד לקירבה ורוחניות. 
בבית השני, מתוודה הדובר על געגועיו ללחם הלבן (חלות השבת), לתחושות הראשוניות של מגע עם הרגבים הלחים שבשדות, לחוויית זרימת הלילה בתלמים, עד האופק. ובמילים אחרות - ללילה הפתוח (מְפֻלָּשׁ) והמובן, שבו הדברים נראים ברורים וזורמים. המלה "נוֹהֵר" יכולה להתפרש כ"זורם" וגם כ"נהיר" וברור. 
בבית השלישי הוא משתוקק לשלווה שבה שרויות החיות בדיר, שאליו הוא מבקש לשוב כשה. הוא מדמיין את עצמו שוכב ומייחל לליטוף ידו של האל, למגע הישיר. כאן ישנה זהות בין הדובר, השה, לבין השדה ששיבוליו הבשילו: "הָיִיתִי שָׂדֶה שֶׁהִשְׁבִּילָה". המילה "הִשְׁבִּיל" היא משחק מילים אופייני לשלונסקי, המשלב בין שדה שהעלה שיבולים, לבין הפועל "הבשיל". אל הקורא עוברת תחושת התמזגות עם הקונקרטי והמיידי של השיבולים, כמו גם עם המטאפיזי - הטבע כולו. 

פרק "קדושת היום" הוא לב תפילת העמידה ('שמונה-עשרה') הנאמרת בליל שבת. בימות החול נאמרת תפילת העמידה שלוש פעמים ביום, וכוללת 19 ברכות (3 שבח, 13 בקשות, 3 סיום), ובערב שבת מחליפה את שלוש-עשרה ברכוֹת-הבקשה ברכה יחידה הנקראת "קדושת היום".  
הברכה נפתחת בקידוש האל את יום השבת, ממשיכה בפסוקי היום השביעי בבריאת העולם, ומסתיימת בשמירת השבת על ידי העם, המקדש את היום השביעי בשמחה ובתענוג. לבסוף מובעת בקשה מן האל שירצה במנוחה, בשמחה, ובשמירת השבת של אלה המקדשים את שמו.  

המושג 'ולילה אחר' המופיע במרכזו של השיר הראשון (באמצע הבית השני), דורש הסבר. לשם כך נקרא את השיר "וְלַיְלָה אַחֵר", שמתאר לילה של פיוס והשלמה, חמלה וקירבה. 
סופו של השיר מעלה שאלה לגבי עמדת הכותב כלפי סיפורי בראשית, הנקראים כאן באופן מרומז סיפורי "אַגָּדָה" - 'כסיום אגדה בכי טוב'. האם ישנה סתירה בין הבנת סיפורי הבריאה  כאגדות, לבין הצורך העמוק של המשורר בתפילה ובנוכחות אלוהית? נשים לב כי גם בתפילת "קדושת היום" המצוטטת בשיר "שִׁיבָה", מצוטטים פסוקי הבריאה, הקרויים בפי המשורר "אַגָּדָה". 
אני מציעה לראות באגדה ובתפילה רצף המבטא את נפש האדם, ולא סתירה. הבנת סיפורי הבריאה כאגדות המהוות את אחת מפסגות היצירה האנושית, אינה סותרת את הכמיהה של האדם לנוכחות אלוהית נשגבת המורגשת ככוח מופשט. 
החומרים מוגשים ללמידה, וכל קבוצה תדון בהם בהתאם לגישות הלומדים המרכיבים אותה. 

2.	  תיאור המתודה:
הלימוד מתמקד בזיקות שבין יצירה חדשה ועתיקה, וכן בזיקות שבין הלומדים לחומרי הלימוד. הוא מבוסס על מידע אשר נמסר ללומדים (מן המנחה או מאינפורמציה כתובה), ועל חקירה אישית וקבוצתית של החומרים. חלק מן הדיונים נועדו להבהיר את התוכן הטקסטואלי, וחלקם נועד לבסס את עמדת הלומדים ביחס לכתוב. בהתאם לכך, לובש הלימוד בבית המדרש אופי סדנאי המתאפיין בשותפות שוויונית בין המנחה והלומדים במהלך הלימוד. יחד עם זאת, תפקידיהם של המנחה והלומדים שונים: המנחה מוביל/ה את הלימוד תוך תשומת לב לתהליך שעוברים הלומדים. גם כאשר הוא משתף את הקבוצה בחוויות אישיות, הוא בוחר רק את אלו הרלוונטיות ללימוד ומותיר את מרכז הבמה ללומדים.  

גם בשיעור שלפנינו יתנהל שיח משולש בין הלומדים, המנחה והטקסט. בפתיחה תוצג הסוגיה, והלומדים יוזמנו למסע של התבוננות פנימית ושיתוף הקבוצה במחשבות, רגשות וזיכרונות בנושא הנדון. בדרך זו הם יפתחו שבילים רבים אל הנושא הנלמד, וישקפו את עושר העמדות הנמצאות בקבוצה טרם הלימוד. המשך העבודה ייעשה בקבוצות קטנות, שיאפשרו למידה פעילה, שיחה פתוחה בין הלומדים וקריאה מעמיקה של הטקסט. בשלב השלישי יחזרו הלומדים אל המליאה לאיסוף תובנות, ריכוז הידע שנלמד וסיכום השיעור. 

3.	מהלך השיעור: 
א. פתיחה במליאה 
מטרת הפתיחה היא לעודד את החיבור בין עולמם הפנימי של הלומדים ללימוד. נפתח בסבב קצר שבו נבקש מהלומדים לענות על שאלה אישית -  מהם התחושות והרגשות המלווים אתכם בכניסת השבת? איך אתם נוהגים לקבל את השבת? 
נקרא יחד את השיר "שיבה" במליאה
ב. לימוד בקבוצות
הלומדים יתחלקו לקבוצות קטנות (3–4 לומדים) ויעמיקו במקורות על פי השאלות המצורפות. 
ג. אסיף במליאה 
מטרת האסיף היא לשתף את הקבוצה בתובנות שעלו מן הלימוד בקבוצות, ולפתח שיחה על הסוגיות העקרוניות שעלו הלימוד. נשאל באסיף:
מהי עמדת המשורר, לאור לימוד השיר "ולילה אחר", ביחס לתיאור בריאת העולם בספר בראשית? כיצד מתיישבת עמדה זו עם תשוקתו "אשכב גם אני ואוחילה ללֶטֶף ידך אלוהים אדירים" אשר מבוטאת בשיר "שיבה"? האם לדעתכם קיימת סתירה בין שתי העמדות?