חירות וגבולות - הנחיות למנחה
רציונל
לרגל חג הפסח, חג החירות, אנו מציעים לבחון מחדש את שאלת החופש וגבולותיו, ולעמוד על ריבוי פניו של מושג החירות.
הסיפור המכונן של עם ישראל, שחרורו משעבוד מצרים, מופיע בסמוך למעמד קבלת עול התורה והמצוות. כבר חז"ל שמו לב לסמיכות זו וחידדו את משמעותה של החירות, הזקוקה לכבלי החוק וההלכה. בעזרת קטעי הגות, דברי חז"ל ושיר מודרני ננסה לעמוד על מהותו של מושג החירות. 
בבסיס העיון מונחים צמד המושגים שטבע הפילוסוף ישעיהו ברלין: חירות חיובית וחירות שלילית, ובניסוח אחר – 'חירות מ-' ו'חירות ל-'. המונחים מבהירים כי אין די בשחרור הגוף מכבלים ושעבוד, אלא יש צורך לצקת משמעות ותוכן לחלל הקרוי חופש, שאלמלא כן הוא יהפוך לאנרכיה ולעבדות מסוג אחר. בעקבות רבי יהודה הלוי שכינה את מי שאינם ממלאים את חייהם בתוכן רוחני ובעבודת ה' - 'עבדי הזמן, עבדי עבדים הם' - כתב הזמר ברי סחרוף את שירו 'עבדים', המבכה את השעבוד של האדם המודרני והחופשי לכאורה לתרבות הצריכה ולעונג.

מבנה הלימוד 
פתיח: כפתיחה לדיון רצוי להציג בפני המשתתפים את השאלה 'מהו חופש?'. התשובות השונות יהוו תשתית ללימוד בהמשך.
כהקדמה ללימוד בקבוצות ילמד המנחה במליאה את דבריו של ישעיהו ברלין על סוגי החירות, ויסביר כי מושגים אלה ישמשו לאורך הלימוד כולו.

לימוד בקבוצות: הלומדים יתחלקו לקבוצות קטנות וילמדו בחברותא את דף המקורות. בדף הלימוד משובצות שאלות המכוונות לחוויה האישית של הלומדים. לשאלות אלו חשיבות הן ברמה העיונית, כדי להבהיר ולהמחיש את הרעיונות המופשטים, והן ברמה החווייתית, כדי לקרב בין עולמותיהם של הלומדים, מתוך תפיסה שהאדם הלומד מהווה בעצמו 'טקסט', תחום ידע שיש להכיר.
בסיום הלימוד יתכנסו המשתתפים שוב במליאה לאסיף.

אסיף: באיסוף דעותיהם וחוויותיהם של הלומדים רצוי לכוון למישור האישי והבין-אישי, ולאו דווקא לפענוח האינטלקטואלי של הטקסט. 
לפניך הצעות לשאלות המכוונות לרמה האישית:
•	האם חווית אי פעם סוג של עבדות למשהו חיצוני או פנימי? מה עזר לך להשתחרר משעבוד זה? 
•	מה במקורות שלמדת יצר אצלך הזדהות אישית? 
•	מהו חופש חיובי בעיניך?
•	מה חידש לך הלימוד עם ה"חברותא" שלך?
הערה: בהתייחסות המנחה לשאלות אלו יש לשמור על האיזון בין לימוד אישי חווייתי לבין 'גלישה' לשיחה טיפולית– אינטימית. המנחה יתאים את סגנון הלימוד לאופי הקבוצה, למידת ההיכרות הבין אישית בתוכה והתקשורת בין הלומדים, ולכישוריו כמנחה.

פרשנות למקורות 
א. ישעיהו ברלין: ברלין מבחין בין שני מובנים של חופש וחירות: 'חירות שלילית', שהיא עצם השחרור מהכבלים והשעבוד, והיא מהווה תנאי מוקדם ל'חירות חיובית', שהיא החופש לבחור דרך חיים. כפי שנראה בהמשך בדבריהם של נתן שרנסקי וויקטור פרנקל, גם כאשר הגוף כבול ומשועבד תיתכן חירות הנפש. אולם אין די בהשגת חירות שלילית, ולאחר שמחת השחרור מוטל על האדם, כמו גם על העם, למצוא משמעות מחודשת לקיומו.
החופש מחייב את האדם לעצב לעצמו סדר יום, להציב יעדים ולהיות אחראי למעשיו ולבחירותיו. אנו יודעים זאת מסיפוריהם של אסירים משוחררים (כמו למשל בסרט 'חומות של תקווה'). דומה שמשימות כבדות משקל אלה מעיקות על האסיר עוד יותר מהשעבוד, ועל כן, כפי שמתאר הפסיכולוג והפילוסוף אֵריך פרום בספרו 'מנוס מחופש', יש שמבכרים את הכלא הממשי והרעיוני, על פני עול החירות והעצמאות.
כדי להמחיש את ההבדל בין שני סוגי החופש, ניתן להיזכר בשעמום ושיממון שמהם סובלים מי שיוצאים לחופשה לאחר ציפייה רבה, מבלי שתכננו כיצד ימלאו את זמנם (ילדים ב'חופש הגדול', גמלאים לאחר פרישה מעבודה, וגם סתם בחופשה שנתית).

ב. יציאת מצרים: הפסוקים בספר שמות  ודברים מתארים את האותות והמופתים של עצם הגאולה והיציאה משעבוד, אך הם מיד מבהירים כי מטרת היציאה מארץ אחת, היא כניסה לארץ אחרת. כלומר, סיפורו של עם ישראל מניח כי אין חלל ריק, וכי השחרור אינו נועד לשם החופש עצמו אלא לשם עיצוב דמותו של העם בארץ שהובטחה לו על ידי ה'.
הפסוקים מספר במדבר, בהם מתלוננים בני ישראל ומתגעגעים לחייהם במצרים, ממחישים את מצוקתם הנפשית בתקופת המדבר, תקופה בין ארץ לארץ, כאשר הם היו משוחררים מדאגה לקיומם הפיזי, ומוכנים  לוותר על החופש ועל הסכנות הטמונות בו.

ג. אבי שגיא וידידיה שטרן: מוסיפים לצמד המושגים שהציע ברלין את התובנה כי אין די בכך שהאדם יהיה חופשי רק משעבוד פיזי, אלא עליו לחוש גם חירות נפשית, להיות משוחרר בפנימיותו, ולבחור את דרכו ללא לחצים והשפעות. ניתן להמחיש את טענתם בהתבוננות בהתנהגותם של בני נעורים, הדוחים את ערכי המבוגרים, אך עדיין נבוכים כשהם נשאלים על הערכים ואורחות החיים שאותם ירצו לאמץ.
כך גם ביחס לחירות נפשית של העם ושל המדינה: החלוצים הראשונים שללו את העבר (כמו במילות השיר 'נס לא קרה לנו') - אך עדיין לא השלימו את המסע אל המשמעות החדשה והאופי הרצוי של המדינה שהקימו.

ד. אֵריך פרום: דבריו של הפסיכולוג והפילוסוף אֵריך פרום לקוחים מספרו 'מנוס מחופש' שמוקדש להתבוננות בתופעה הנראית פרדוקסלית - ויתור מרצון על חופש. אנו מניחים שכל אדם יבחר תמיד בחופש. ואולם מתברר כי הנחה זו איננה תמיד נכונה. לדעת פרום, חופש חיצוני הוא תנאי לחופש הפרט, חופש פנימי. לא פעם החופש אכן מאיים ומבלבל, ויוצר תחושת חוסר ביטחון. לכן גם עמים שנחשבו תרבותיים ומשכילים כמו הגרמנים, הלכו שבי אחרי מנהיג חזק שהעניק להם אשליית בטחון ומשמעות לחייהם.

ה. משנה: המתח בין חירות וחוק, מוכרע על ידי המשנה, הקובעת כי דווקא תלמוד תורה הוא שמאפשר חירות אמיתית. ייתכן כי הדגש בדבריהם אינו על ההיבט ההלכתי של התורה אלא על עצם הלימוד. כלומר, אדם המשיג משמעות לחייו תוך התמודדות עם הטקסטים המכוננים של תרבותו – זוכה בחירות. בהקשר זה מעניין לברר עם המשתתפים כיצד יכול לימוד תורה (וכל לימוד אחר) להקנות להם תחושת חופש. 

ו. תלמוד ירושלמי: התלמוד מבחין בין עול מלכות שמים ועול בשר ודם, הנחשב בעיניו 'אלוהים אחרים'. הוא מבקר את העבד המקבל על עצמו מרצון עול בשר ודם, ואת זאת נוכל להמשיל  לכל תחום אנושי שאנחנו בוחרים להשתעבד לו מרצוננו, כמו הצלחה, כסף ויופי. במובן זה, לימוד תורה וקבלת עול מלכות שמים מבטאים את היכולת של האדם להיות בן חורין.

ז. ויקטור פרנקל: סיפורו של פרנקל מציג ממד נוסף של פרדוקס החירות שבו דנו לעיל. במקרה שלו, אדם חופשי (שקיבל ויזה לאמריקה) בחר מרצונו להיכנס למחנות הריכוז וההשמדה, וזאת לא משום שהוא 'נס מחופש' כדברי פרום, אלא משום שהיה ערך נעלה יותר שהניע אותו - כיבוד אב ואם. רצונו שלא להפקיר את הוריו לגורלם היה חזק אף יותר משאיפתו לחופש.

ח. נתן  שרנסקי: סיפורו האישי של שרנסקי מושתת על סיפור יציאת מצרים, שהעניק לו את היכולת להבחין בין חירות פיזית, שנגזלה ממנו, לחירות נפשית שחיזקה את רוחו. בכך הוא יכול לראות עצמו בן חורין יותר מן השופט שגזר עליו מאסר, שכן בניגוד אליו, הוא חופשי באמונותיו.

ט. ברי סחרוף: השיר של סחרוף מדבר על השעבוד של האדם המודרני, החופשי כביכול, לעונג תמידי, למשככי כאב ותחושה, לריגושים מיידיים ולחוסר שליטה. כותרת שירו 'עבדים' מממחישה את תפיסתו ביחס לאשליית החופש המתעתעת.

המושגים שהצבנו בראשית הלימוד – חירות שלילית וחירות חיובית - מעבים ומעמיקים את משמעות השיר. ללא ידיעה לשם מה ניתן לנו החופש, ללא יציקת תוכן ומטען רוחני לחיינו, יהפוך החופש בעצמו להתמכרות ושעבוד מסוג חדש.