בית מדרש אלול

מצוות הבן על האב

עזר למנחה 

תקציר הדף:

במסגרת סדרת הלימוד 'בין הורים וילדים' עומד לימוד זה שעניינו מצוות הבן המוטלות על האב או חובות האב כלפי בנו. נרצה להתבונן בסוגיה זו מתוך השקפה אישית, מתוך מקורות חז"ל ומתוך מקור בן ימינו- הצהרת זכויות הילד

דרך הלימוד :

דרך הלימוד היא קריאה משותפת של המקורות והעלאה חופשית של תובנות, שאלות, פרשנויות ותגובות שונות של המשתתפים. המטרה היא ליצור שיחה משמעותית, הקשבה ודיאלוג בין הלומד למקורות ובינו לבין שאר החברותא, לבדוק יחד אפשרויות שונות להבין את הכתוב, לפרש אותו, לפגוש אותו, להגיב ולהתייחס אליו באופנים שונים (אישיים-קיומיים, פוליטיים, אסתטיים, אתיים, רוחניים, סמליים, אסוציאטיביים וכד'). 

הלימוד המקובל ב'אלול' מורכב מפתיח ולימוד מונחה במעגל משותף, אחריו חלוקה ללימוד עצמאי בחברותות, וחזרה לשיחה קבוצתית באסיף. 

הצעה לפתיח: 

המנחה מציג את נושא הלימוד, ומקשר לקונטקסט (לימוד קודם, אירועי החיים). רצוי לפתוח את הלימוד בקריאה משותפת של אחד המקורות ולשוחח עליו, עם שאלות, מחשבות ותגובות של המשתתפים. לאחר מכן הכנה לחברותות: הצגת המקורות שבדף הלימוד בליווי רקע רלוונטי (היסטורי, ביוגראפי, ספרותי) ושאלות מנחות. לעיתים מוסיפים מתאבן, לדוגמה: קטע מוזיקלי, סיפור אישי, מדרש תמונה, שיח בזוגות במעגל על מושג מרכזי בלימוד, וכד'.

בפתיח הזה אפשר לבקש מהמשתתפים להגדיר מהן, על פי דעתם האישית, החובות היסודיות אשר מוטלות על הורים ו/או על אבות כלפי ילדיהם.

חברותא: 
אחד הלומדים קורא קטע בקול, והחברותא דנה בו: החל בהבנת הפשט, שימת לב למילים בולטות או מוזרות, פנייה לספרי עזר (אנציקלופדיות ומילונים), העלאת פרשנויות אפשריות, השוואה למקורות אחרים שבדף, ועד לנגיעות אישיות וציבוריות במקום שבו 'הטקסט פוגש אותנו', את ערכינו וניסיוננו. זוהי גם הזדמנות להיכרות, ל'הקשבה פעילה' והפניית שאלות אל החברותא. 
בדף הלימוד ישנן שאלות המנחות את הלימוד ומציעות ללומדים נתיב של דיון, עם זאת כל חברותא רשאית להתמקד בשאלות העולות אצל משתתפיה, ולדון בהן כרצונה. 

זהו לימוד אקטיבי שבו כל לומד אחראי לדרוש מעצמו, לצלול פנימה, להרהר בקול ולשתף במחשבות ורגשות שעולים בו, כדי לגלות ולהפיק את הטמון בעומקי הכתוב. לא להתבייש, ולא לפחד כלל! אם המעוף והכנות והתעוזה והיצירתיות של חכמינו ונביאינו סופרינו וצדיקינו מן העבר יפגשו באלה שלנו... עם ישראל חי! כך אפשר 'לגדול' באמת ולקבל השראה מהעיון במקורות ישראל, ובאותה עת להרחיב את טווח המשמעויות הגלומות בהם על ידי הוספת נקודת המבט הייחודית שלנו. כל לומד מוזמן להסכים או לחלוק על הכתוב, או להבין אותו אחרת, או לבנות עליו, להסמיך אליו את ניסיון חייו, ולהמשיך בכך את 'תרבות המחלוקת' ואת 'תרבות המדרש' היהודית לדורותיה.

התייחסות למקורות שבדף הלימוד: 

בלימוד בחברותא נלמד מתוך הגמרא בבבלי, בירושלמי ומהמדרש בבמדבר רבה על מצוות הבן המוטלות על האב ונשאל - מה משמעותן של מצוות אלו? מה יש ומה אין בהן? מה השלכותיהן? 
בשלושה מקורות אלו מוזכר האב, חובות האב כלפי בנו. מה עם האם? האם והיכן היא צריכה להתערב?
מהי ההבניה המשפחתית, התרבותית והלאומית שמצוות/חובות אלו יוצרות?
במקור הבא, בגמרא מכתובות, אומר ריש לקיש - 'באושא התקינו שיהא אדם זן את בניו ואת בנותיו כשהן קטנים'.  מהי חובת או תקנת הזנה? על אילו מצבים מדובר?
בעקבות מקור זה - הגמרא בכתובות – נתבונן במצבים בעייתיים ובהתמודדות הקהילה באושא עם מצבים אלה.

אסיף: 

חזרה למעגל המשותף ואיסוף 'פירות הלימוד' של החברותות. לאסיף כל מיני צורות: אפשר לפתוח בשאלה ממקדת של המנחה או להזמין שיחה חופשית של הלומדים, ואפשר להזמין את החברותות לשתף את הקבוצה בדיון משמעותי שהתפתח בהן. לחלופין, אפשר לבקש מהלומדים להתייחס לקטע מסוים שהם רוצים להקריא ולהגיב עליו (מתוך הזדהות, פרשנות, הסתייגות, תובנה, שאלה, וכדומה). מומלץ שהמנחה יסכם את הלימוד ואת הכיוונים שעלו בו.

באסיף נקרא את 'הצהרת זכויות הילד'. הצהרה זו שאושרה על ידי האו"ם ב-1989 חוברה מתוך תפיסה שילד אינו רכוש של הוריו אלא בעל זכויות ורצונות משלו והוא זכאי לכבוד, לחופש ביטוי, לפרטיות ולזכויות יסוד אחרות. נעלה מחשבות בעקבות ההצהרה וביחס ללימוד כולו.