"לא הכרנו, כל כך השתנינו, טוב שהשארנו סימן" [מאיר אריאל]:
על השתנות, מציאת תשובה והשארת סימן
כרטיס ביקור: 
כותרת: "לא הכרנו, כל כך השתנינו, טוב שהשארנו סימן": על השתנות, מציאת תשובה והשארת סימן.
תקציר: לימוד זה עוסק במשמעותם של שינויים פנימיים-רוחניים העוברים על האדם. נשאל, האם כל שינוי מצריך מהפך? האם החוזר בתשובה או החוזר בשאלה מבערים את עברם? כיצד ניתן לערוך שינוי קיצוני תוך הכלה של עברנו?
 מחבר: שירה זיוון, מרכז יעקב הרצוג
תגיות: שינוי, השתנות, חזרה, עבר, חזרה בתשובה, מציאת תשובה, חזרה בשאלה, יציאה בשאלה, ימים נוראים, יום כיפור, ראש השנה, ילדה מזלג וילדה כף, ר' יוחנן, ריש לקיש, הרב סולובייצ'יק, יונה וולך, החיים שיש לך
אופי הדף: כחלק מהסדרה: "היום הרת עולם, היום יעמיד במשפט": לימוד לקראת הימים הנוראים.
להרחבה: דף רלוונטי נוסף- רדוף ע"י עברו? עיון בעיצוב דמותו של אבר(ה)ם העברי והציווי "לך לך"
משך ההעברה: כשעה וחצי
דורש רקע בלימוד: 1/2/3/4/5
קהלי היעד: מבוגרים 

הצעת הנחיה
מבוא רעיוני ואופן הלימוד:
פתיחה (30 דקות): בפתיחת הלימוד נבקש מן המשתתפים לנסות ולהגדיר:
-	מהי 'חזרה בתשובה'?
-	מהי 'חזרה בשאלה'
-	כיצד ניתן למדוד שינוי נפשי-רוחני באדם?
למנחים - לפי ההגדרות המעובדות מתוך אתר ויקיפדיה-
חזרה בתשובה - תהליך נפשי וחברתי שבו משנה היחיד את אמונותיו ואת אורחות חייו והופך להיות דתי יותר. לפי התפיסה הדתית, אדם חילוני שמשנה את אורח חייו ונהיה דתי, הרי הוא שב "למקורותיו" או למצבו הטבעי. בתחילה היה שמור הכינוי 'חוזר בתשובה' למי ששינו את אורחות חייהם מהקצה החילוני לקצה הדתי; כיום, משמעות המושג התרחבה ומכילה גם את מי שעברו ממצב של הקפדה מוגבלת על מצוות הדת למצב של הקפדה מוגברת, תהליך שנקרא בעבר: עשיית תשובה.
חזרה בשאלה (יציאה בשאלה) - תהליך חברתי ונפשי שבו אדם שומר מצוות משנה את אורח חייו (ולעתים גם את אמונותיו) והופך להיות חילוני. הביטוי "יציאה בשאלה" מיוחס לרוב לתהליך בו אדם שהשתייך לציבור החרדי או הדתי מפסיק באופן גלוי לשמור את המצוות המייחדות את הקהילה הדתית. לרוב הביטוי אינו משמש לציון מקרים פחות קיצוניים, כגון הפסקת שמירת מצוות אצל אנשים מסורתיים, ירידה ברמת שמירת המצוות ללא הפסקה מוחלטת, או הפסקת שמירת מצוות הנעשית בסתר כאשר האדם נשאר עדיין חלק מהקהילה.

המנחים יכתבו על הלוח או על בריסטול גדול את הגדרות המשתתפים עד שתגיע הקבוצה להסכמה על שלוש הנקודות. לאחר מכן נבחן את ההגדרות שהוסכמו ונברר:
-	האם 'חזרה בתשובה' היא היפוכה של 'חזרה בשאלה'? או שמא שתי ההגדרות משלימות זו את זו? האם אחת מהן מסמלת שינוי קיצוני יותר? (למנחים- שימו לב כי לפי הויקיפדיה, חזרה בשאלה היא ביטוי לשינוי קיצוני יותר). מדוע?
-	האם יש ל'חזרה בתשובה' ו'חזרה בשאלה' ערכים חיוביים או שליליים?
-	במה מתבטאת ההשתנות? מהם המדדים למעקב אחרי השינוי?

לימוד בקבוצות (40 דקות): בתום הדיון הפותח נתחלק לקבוצות קטנות (3–5 משתתפים) לצורך עיון והעמקה במקורות, בסיוע השאלות המנחות בדף.

השיר של נורית זרחי, 'ילדה מזלג וילדה כף', מאפיין את כתיבתה ההומוריסטית והביקורתית כלפי עולם המבוגרים בכלל וכלפי ספרות הילדים בפרט, שממנו נושבת רוח דידקטית של חינוך ומוסר השכל. זרחי מוחה בשירה על שינויים הנכפים על ילדים (ומבוגרים), על 'אילוף' אנשים והתאמתם למסגרות ולחברה, ועל חוסר היכולת להכיל גם אנשים שהם "מזלגות" - שדוקרים ועוקצים. השינוי שנכפה על הילדה-מזלג היה כה קיצוני עד כי היא איבדה את זהותה ואישיותה והחברה כולה נענשה בחיים אפרוריים וחד-גוניים של מרק בלבד.
שיר זה יפתח את הדיון בנושא שינויים בחיים - כיצד ניתן להשתנות, להשתפר ולצמוח, מבלי לאבד את מהותנו ואת ייחודנו? 
בסיפור היכרותם של שני האמוראים ר' יוחנן וריש לקיש בתלמוד הבבלי, במסכת בבא מציעא, ניתן למצוא מספר התייחסויות לעברו של החוזר בתשובה וליחס החברה אליו. ריש לקיש היה בעברו ראש ליסטים (ראש כנופייה), ובעקבות מפגשו עם ר' יוחנן חזר בתשובה והפך לאחד האמוראים המובילים בתקופתו. באחד מדיוני ההלכה שלו עם חברו, גיסו ובר הפלוגתא שלו, ר' יוחנן, הם נחלקו לגבי זמן קבלת הטומאה של כלי זין. ריש לקיש, שהכיר היטב כלים אלו מעברו כשודד, חלק על ר' יוחנן, והלה הטיח בו בלהט הוויכוח: "ליסטים בליסטיותו יודע". כלומר, הידע שצברת כשודד מוכיח כי עברך לא נותר מאחור, והוא עדיין נוכח בעת הוויכוח. ר' יוחנן שהכיר את ריש לקיש ידע בוודאי כי דברים אלה יפגעו בגיסו, ובכל זאת ביטא כלפיו ביקורת וזלזול, שהעידו כי לדעתו חוזר בתשובה לא יכול להינתק לחלוטין מעברו. הסיפור מציג את המתח שבין חזרה טוטלית בתשובה, לחזרה בתשובה המסוגלת להכיל בתוכה את העבר:
-	"כוחך לתורה"- הכוח המשמש אותך בבריונות ראוי להיות כוח בלימוד התורה.
-	"ביקש לחזור ולהביא כליו - ולא יכול לחזור" - קבלת עול מצוות היא "צעד אל חזור".
-	"ליסטים בליסטיותו יודע" - ראוי שלא תשתמש בעברך כשהנך בבית המדרש... 
-	"ומה הועלת לי? שם קראו לי "רבי" וכאן קוראים לי "רבי""- במה מתבטאת השתנות? שם הייתי גדול ופה אני גדול - האם לא עברתי כלל שינוי מהותי?
-	"היה רבי יוחנן מצטער אחריו הרבה" - רק המוות הוא "צעד אל חזור".

הרב סולובייצ'יק הקדיש ספר שלם לנושא 'על התשובה'. לדבריו, הליך החזרה בתשובה אינו בבחינת הפסק, ניתוק וביעור העבר. גם מי שחוזר בתשובה לא צריך להתכחש לעברו ויכול אף להזדהות איתו, ולהכיר בכך שהעבר הוא חלק ממנו, ואולי בזכותו הוא הגיע למי שהוא היום. ראייה זו המכירה בעבר ואפילו תופסת אותו כחלק מתהליך החזרה בתשובה מביאה איתנו למקור האחרון. 
את שירה של יונה וולך ניתן להבין בכמה דרכים, ואולי הוא אף טומן בחובו תפיסות הפוכות. מצד אחד, מציעה וולך בתחילת שירה "הבט אחורה בהבנה". ראה את עברך כחלק אינטגרלי ממי שאתה היום. מצד שני היא קוראת לקראת סוף השיר: "הבט על חייך כשיעור רע, כעל עונש...", ובכך היא משאירה את קוראיה עם שתי האפשרויות לתיקון - "כאחד שהבריא" או "כאחד שחלה".

סיום, אסיף ודיון (20 דקות): בתום הלימוד נחזור למליאה לצורך איסוף חוויות לימוד, סיכום ודיון. 
•	עם איזה טקסט הזדהיתם יותר? מדוע?
נקרא ביחד את שירה של וולך ונשאל:
•	כיצד אתם מביטים על עברכם, בעקבות שינויים משמעותיים שחוללתם בחייכם? האם בגישת "הבט אחורה בהבנה"; או בגישת - "הבט על חייך כשיעור רע, כעל עונש..."?
•	כיצד בא ליד ביטוי "התיקון" שלכם? "כאחד שהבריא", או "כאחד שחלה"?