בית מדרש אלול

מה באמת שמעו בני ישראל בהר סיני?

עזר למנחה 

תקציר הדף:

מעמד הר סיני הוא מעמד היסוד והייסוד של הדת ישראל. 
השאלה הקריטית היא - מה היה בהתגלות הגדולה והפומבית של האל לעמו? - או יותר נכון: כיצד מבינים אנו התגלות זו?  האם זו הייתה התגלות קולקטיבית או שמא התגלות אישית? 
נטייל בין מקורות שונים הקוראים תיגר על התיאור המקראי, ומגיעים למסקנות רדיקליות ביותר.

דרך הלימוד :
דרך הלימוד היא קריאה משותפת של המקורות והעלאה חופשית של תובנות, שאלות, פרשנויות ותגובות שונות של המשתתפים. המטרה היא ליצור שיחה משמעותית, הקשבה ודיאלוג בין הלומד למקורות ובינו לבין שאר החברותא, לבדוק יחד אפשרויות שונות להבין את הכתוב, לפרש אותו, לפגוש אותו, להגיב ולהתייחס אליו באופנים שונים (אישיים-קיומיים, פוליטיים, אסתטיים, אתיים, רוחניים, סמליים, אסוציאטיביים וכדו'). 

הלימוד המקובל ב'אלול' מורכב מפתיח ולימוד מונחה במעגל משותף, אחריו חלוקה ללימוד עצמאי בחברותות, וחזרה לשיחה קבוצתית באסיף. 

הצעה לפתיח: 
לשאול את הלומדים איך הם מדמיינים את מעמד הר סיני. 
מה התרחש שם בתחתית ההר? מהן התחושות – פחד או שמחה? מה רואים? מה שומעים?
להבהיר שהדימוי שלנו את מעמד הר סיני חופף לדימוי שלנו על טיב הקשר בין האל לבין האדם? – כלומר באיזה אופן האל מצווה את מצוותיו על האדם – האם המצוות כפויות על האדם או שמא הוא בחר בהם בעצמו? האם האדם קשור בברית עם האל מתוך היותו חלק מקולקטיב או שמא לכל יחיד ויחיד יש ברית אישית עם האל?
אחר כך מומלץ לקרוא את המקור הראשון ולדון על העולה ממנו, בהקשר לשאלות שהוצגו לעיל.
אחר כך, נפנה לחברותות ונראה 'קריאות' חדשות של מעמד הר סיני.

חברותא: 
אחד הלומדים קורא קטע בקול, והחברותא דנה בו: החל בהבנת הפשט, שימת לב למילים בולטות או מוזרות, פנייה לספרי עזר (אנציקלופדיות ומילונים), העלאת פרשנויות אפשריות, השוואה למקורות אחרים שבדף, ועד לנגיעות אישיות וציבוריות במקום שבו 'הטקסט פוגש אותנו', את ערכינו וניסיוננו. זוהי גם הזדמנות להיכרות, ל'הקשבה פעילה' והפניית שאלות אל החברותא. 
בדף הלימוד ישנן שאלות המנחות את הלימוד ומציעות ללומדים נתיב של דיון, עם זאת כל חברותא רשאית להתמקד בשאלות העולות אצל משתתפיה, ולדון בהן כרצונה. 

זהו לימוד אקטיבי שבו כל לומד אחראי לדרוש מעצמו, לצלול פנימה, להרהר בקול ולשתף במחשבות ורגשות שעולים בו, כדי לגלות ולהפיק את הטמון בעומקי הכתוב. לא להתבייש, ולא לפחד כלל! אם המעוף והכנות והתעוזה והיצירתיות של חכמינו ונביאינו סופרינו וצדיקינו מן העבר יפגשו באלה שלנו... עם ישראל חי! כך אפשר 'לגדול' באמת ולקבל השראה מהעיון במקורות ישראל, ובאותה עת להרחיב את טווח המשמעויות הגלומות בהם על ידי הוספת נקודת המבט הייחודית שלנו. כל לומד מוזמן להסכים או לחלוק על הכתוב, או להבין אותו אחרת, או לבנות עליו, להסמיך אליו את ניסיון חייו, ולהמשיך בכך את 'תרבות המחלוקת' ואת 'תרבות המדרש' היהודית לדורותיה.

אסיף: 
חזרה למעגל המשותף ואיסוף 'פירות הלימוד' של החברותות. לאסיף כל מיני צורות: אפשר לפתוח בשאלה ממקדת של המנחה או להזמין שיחה חופשית של הלומדים, ואפשר להזמין את החברותות לשתף את הקבוצה בדיון משמעותי שהתפתח בהן. לחלופין, אפשר לבקש מהלומדים להתייחס לקטע מסוים שהם רוצים להקריא ולהגיב עליו (מתוך הזדהות, פרשנות, הסתייגות, תובנה, שאלה, וכדומה). מומלץ שהמנחה יסכם את הלימוד ואת הכיוונים שעלו בו.
כדאי לכוון את הדיון לנקודות הבאות:
מה חידשו המדרשים שראינו? האם כל יחיד ויחיד יכול, ראוי וצריך לקבל עליו את המצוות או שמא זהו עניין קולקטיבי?
האם הפגישה עם האל היא דבר מפחיד או שזה מפגש רווי אהבה ואבהיות?
מה חידש ר' צדוק הכהן? מהי למעשה התגלות אלהית על פי דבריו? מהי דת על פי דבריו? כיצד קבלת דברים אלה עשויה לשנות לחלוטין את מושג הדת כפי שהוא מקובל בימינו?

לסיום מומלץ לקרוא ביחד את שירו של יהודה עמיחי, 'אבי היה אלהים ולא ידע', פתוח סגור פתוח, שוקן תשנ"ח, עמ' 58.
(השיר מופיע גם באינטרנט ואפשר למוצאו בקלות בהקשת שמו במנוע חיפוש.)