דף למנחה

הימים נוראים הפותחים את מחזור השנה נועדו לפתח באדם תהליך של חשבון נפש. התפילה היא אחת הדרכים המרכזיות שמציעה היהדות בתהליך חשבון נפש זה, ואולם, זיקתו של האדם המודרני, ובעיקר החילוני, לתפילה, היא מורכבת ורבת סתירות ומעלה שאלות קיומיות מורכבות:
-	האם יש כתובת לתפילה? האם יש מי ששומע אותה? 
-	כיצד ניתן להתחבר לתפילות ופיוטים של ימי קדם הכתובים בשפה ארכאית ושתולים  במציאות שונה?
-	כיצד יכול למצוא האדם המודרני את הכוח להתבוננות פנימית מעמיקה בעת התפילה? 
-	האם העולם הטרנסצנדנטי הנשקף מעולמה הפיוטי של התפלה, הולם את תמונת העולם הרציונלית?   
בשיעור זה נתלבט בשאלות הנוגעות לתפילה, נקרא קטעי מקורות מן המקרא, מתפילות ראש השנה ומן השירה העברית המודרנית.

פתיחה: נפתח בשאלה כללית - מהי תפילה בשבילך? מתי, אם בכלל, את/ה מתפלל/ת?
לימוד בחברותא: נעמיק בדרכים השונות שנקט יעקב במשך חייו בפניותיו אל אלוהים. נשווה את תפילת מביא הביכורים בפרשת 'ארמי אובד אבי' (ספר דברים), לשירה של לאה גולדברג [המדבר על הקושי להכיל את האושר והתודה], ולתפילה הנאמרת במוסף של ראש השנה, וננסה להגדיר את הרגשות השונים העולים מכל תפילה.
אסיף: נשווה בין שני שירים מודרניים (אברהם חלפי ולאה גולדברג) לבין טקסט מן התפילה, ונפתחַ דיון בשאלת מקומה של התפילה בעולמו של האדם המודרני.