דף למנחה

שלושה מעשים צריך האדם לעשות לפני יום הכיפורים: "וּתְשׁוּבָה וּתְפִלָּה וּצְדָקָה מַעֲבִירִין אֶת רֹעַ הַגְּזֵרָה". בלימוד זה נברר מהי משמעותה של התשובה ומה נדרש האדם לעשות בה. האם אכן, לאחר חשבון נפש פנימי, יכול האדם לשוב ממעשיו ולתקן את המעוות בנפשו, בהתנהגותו וביחסיו עם זולתו? איזה תהליך צריך לעבור אדם בדרך לתיקון דרכיו? על מה ראוי שיתקן את מעשיו? והאם הדבר כלל אפשרי? 
פתיחה 
נקרא קטע מתוך "ונתנה תוקף", וננסה לברר לעצמנו את המושג 'תשובה'. 
מהו אופי התשובה המתחייב – שינוי טוטלי של האדם או שינוי בהתנהגותו? האם אפשרית תשובה שאיננה טוטלית? כיצד מצטייר האלוהים בחלק זה של התפילה?
לימוד בחברותא
נתחלק לקבוצות קטנות ללימוד והעמקה במקורות המובאים בדף הלימוד: הערך 'תשובה' באנציקלופדיה העברית; דברי הרב קוק; מושג השינוי לפי מיכה אנקורי בספרו 'הלב והמעיין: חסידות ופסיכולוגיה אנליטית'; הלכות תשובה של הרמב"ם המפרט את התהליך הנדרש לתשובה. נסיים בקטע מתוך 'מי השילוח' לרבי מרדכי יוסף מאיזבצא, ונשווה את גישתו לגישת הרמב"ם. מטרת הלימוד היא להגדיר ולהרחיב את גבולות הדיון בנושא התשובה.
כהכנה לאסיף נקרא בחברותא את הקטע מספר יונה, ונשאל, בעיקר לאחר קריאת פרק ג, מה הייתה תשובת אנשי נינווה. האם היא נובעת מהבנת החטא ושינוי פנימי עמוק בדרכם? משינוי בדפוסי התנהגות?
אסיף 
נמשיך את הדיון בתשובת אנשי נינווה בפרק ד של ספר יונה, המתאר את "גישתו" של האלוהים. נשאל מהי המשמעות של סליחת אלוהים לחטאיהם, איזה לקח עולה ממנה לגבי תשובת אנשי נינווה ומה אפשר ללמוד מכך על האפשרות לתשובה אמיתית?