ציונות בראייה רב תרבותית
לימוד לקראת יום העצמאות
פתיחה: לאומיות באוויר
יום העצמאות בפתח, ותחושה של גאווה לאומית מרחפת באוויר. סיפור הקמת המדינה מוכר לכולנו מילדות: הציונות, העליות וההתיישבות החלוצית. במפגש זה נבחן סיפור זה, ונבדוק עד כמה הוא מייצג אותנו. 
נפתח במשחק אסוציאציות: הקבוצה תתחלק לשניים, המנחה יכריז על נושא כלשהו הקשור לציונות, וכל קבוצה בתורה תציין מושג, מאורע או אסוציאציה אחרת שמתקשרים לנושא, במעין 'פינג-פונג' אסוציאטיבי. המנחה ירשום את האסוציאציות על הלוח או על דף תשובות. מטרת כל קבוצה היא להגיד כמה שיותר אסוציאציות.
המשחק ייפתח בשני סבבים שאינם קשורים ישירות לנושא הלימוד: ים, חורף, ארטיק, ורדים (וכדומה - אפשר למצוא נושאים הקשורים לרוח הקבוצה).
בסבב השלישי ייזרקו לחלל האוויר הנושאים הבאים:
•	ציונות/התנועה הציונית.
•	חלוצים/חלוציות.
יש להניח כי המילים והמושגים שיעלו הקבוצות יהיו קשורים לנרטיב הציוני המוכר, הנקשר בעיקר לעליית יהודי אירופה, כגון : דגניה, ביל"ו, חומה ומגדל, ארלוזרוב, ז'בוטינסקי, וכד'.
לאחר המשחק, נקיים דיון בקבוצה סביב השאלות הבאות:
•	אילו מושגים/אישים/מאורעות עלו סביב הנושאים 'ציונות' ו'חלוצים'?
•	מה המשותף לכל המושגים?
•	האם הם משקפים לדעתכם בצורה נכונה את דמותו של הציוני החלוץ?
•	האם משהו חסר ב"סיפור הציוני" שמשתקף מן הלוח? 
•	האם זהו אכן הסיפור הציוני של כלל הקבוצות במדינת ישראל? האם זה הסיפור של הסבים והסבתות שלכם?
כשאנחנו מדברים על חלוציות וציונות, מייד עולה לנגד עינינו תמונה קולקטיבית: כובע טמבל, קיבוץ, ביל"ו, חומה ומגדל וכו'. הזיכרון הציוני הוא קולקטיבי. אך כפי שנראה בהמשך, סיפור זה אינו בהכרח סיפורה של כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
•	מדוע הסיפור מעוצב כפי שהוא מעוצב? מדוע הוא אינו כולל גם תיאורי התיישבות אחרת, למשל בעיירות הפיתוח, או תיאור של הסיפור הציוני המזרחי?
ייתכן כי בתשובה לשאלות אלה יטענו הלומדים כי העולים מאירופה הם אכן אלה שבנו את הארץ; כי מי שכתב את ההיסטוריה הנציח את עצמו; כי מי שהגיע לארץ ראשון הוא שעיצב את הזיכרון הקולקטיבי; וכדומה. בשלב זה של הדיון יש מקום לכל התשובות המוצעות.
לימוד בחברותא: מי חסר בסיפור הציוני?
נתחלק לקבוצות לימוד קטנות שבהם יקראו בחברותא קטע מתוך דבריו של סמי שלום שטרית העוסק בשאלות אלה, וממחיש כיצד הסיפור הציוני הנלמד בבית הספר ומעצב את תודעתנו, מדיר מתוכו את ההיסטוריה של יהודי ארצות המזרח. מתחת לקטע מופיע צילום של האמן מאיר גל, ולצידו ביאור של היצירה, הממחיש את דבריו של שטרית.
לאחר הלימוד בחברותא נשוב לקבוצה, ונדון יחד בשאלות הבאות: 
•	האם ישנו קשר בין דבריו של סמי שלום שטרית לבין משחק האסוציאציות שלנו?
•	עליית ביל"ו המוכרת לכל תלמיד, כללה שלושים וחמישה אנשים בסך הכול. באותה תקופה עלו לארץ אלפי תימנים, ובכל זאת אין התייחסות להם בספרי ההיסטוריה ואין שם קולקטיבי לעלייתם. מדוע?
•	אם בקבוצה ישנם לומדים יוצאי צפון אפריקה או אתיופיה, מעניין לשאול אותם כיצד הם תופסים את עצמם, או את הוריהם/ הורי הוריהם שעלו לארץ כציונים. האם כמו "האבות החלוצים"? מדוע? 
•	כיצד אתם מרגישים כשהשיח סביבכם מתנהל בשפה שאיננה שלכם, או כאשר הדיון מעלה נושאים הרחוקים מכם או המתעלמים מכם?
ראינו כי הגדרת הציונות היא רחבה בהרבה ממה שמוצג או נתפס בזיכרון הקולקטיבי ובנרטיב הציוני המוכר. 'ממזרח שמש' אינו פוסל את הסיפור אלא מבקש להכליל בתוכו סיפורים ציוניים נוספים, להרחיב את הזיכרון הקולקטיבי למגזרים ולקבוצות אחרות בחברה הישראלית.
לימוד קבוצתי: גם מסעודה הייתה חלוצה
נקרא יחד קטע מתוך הכתבה "גם מסעודה הייתה חלוצה" של מירון רפופורט, ולאחר מכן נדון בו, בעזרת השאלות הבאות: 
•	כיצד אתם תופסים את התושבים הראשונים במעברת "גבים" - שלימים הפכה לשדרות? האם הם חלוצים או ציונים? מדוע?
•	האם כדי להיכלל בסיפור הציוני יש הכרח לייבש ביצות ולהיות עובדי אדמה? האם יש מקום בסיפור הציוני גם למי שאינו תואם במדויק את דמות 'החלוץ הציוני'?
הטענה "גם אני ציוני חלוץ, גם אני ייבשתי ביצות" היא למעשה כניעה לשיח הציוני המוכר שהוכתב על ידי העולים מאירופה. ואולם, גם ליהודים יוצאי ארצות המזרח יש זכות להיכלל בסיפור הציוני ולהרגיש שייכות אליו, גם אם אינו תואם את התפיסה הציונית החלוצית השלטת. בארצות האסלאם שגשגה הציונות ופיתחה אופי שונה מן 'הדגם האירופי', אימצה לה שפה ועולם סמלים אחר, שגם בו יש להכיר ולהוקיר. 
סיכום: ציונות- לא רק באירופה
נסיים בדבריו של הרב כלפון משה הכהן שנולד ב-1874 באי ג'רבה (הסמוך לחופי תוניסיה). הרב כלפון היה נצר למשפחת רבנים מפורסמת ונודע כתומך נלהב בתנועה הציונית. בקטע שלפנינו מובעת נכונות כבירה של הקהילה להיות חלק מן המפעל הציוני, להשתמש בשפה העברית (לצד הערבית והצרפתית), ולתמוך בהקמת מסילות ברזל שיובילו לארץ ישראל מכל חלקי תבל.