קפיצת נחשון
פתיחה: בין המצרים לים
נפתח את המפגש בדמיון מודרך. 
נבקש מהמשתתפים לעצום עיניים ולנסות לחוות בעצמם את הסיפור הבא, המדמה את מצבם של בני ישראל בצאתם ממצרים:
אתם בני עם אחד מזרעו של יעקב אבינו. הגעתם למצרים לפני מאות שנים בגלל רעב בארץ מולדתכם. מאז חלפו שנים רבות, זיכרון ארץ מולדתכם, ארץ כנען, הלך ונשתכח ומצבכם במצרים הלך והחמיר. בני עמכם הפכו לעבדים העובדים בפרך; אין לכם מקום משלכם; גזרות חדשות של המלך פרעה נוחתות עליכם השכם והערב; וכבר שכחתם מהו חופש, מהי חירות; המצרים מתעללים בכם ושום שינוי לטובה לא נראה באופק.
"וַיַּעֲבִדוּ מִצְרַיִם אֶת-בְּנֵי יִשְׂרָאֵל בְּפָרֶךְ. וַיְמָרְרוּ אֶת-חַיֵּיהֶם בַּעֲבֹדָה קָשָׁה, בְּחֹמֶר וּבִלְבֵנִים וּבְכָל-עֲבֹדָה בַּשָּׂדֶה - אֵת כָּל-עֲבֹדָתָם אֲשֶׁר-עָבְדוּ בָהֶם בְּפָרֶךְ. וַיֹּאמֶר מֶלֶךְ מִצְרַיִם לַמְיַלְּדֹת הָעִבְרִיֹּת... אִם-בֵּן הוּא וַהֲמִתֶּן אֹתוֹ, וְאִם-בַּת הִוא וָחָיָה" (שמות, פרק א', פסוקים י"ג-ט"ז).
לילה אחד מגיע אליכם משה, נער עברי שגדל בארמון פרעה, ומבטיח לכם: הלילה תבוא הגאולה! עכשיו הזמן לצאת מארץ העבדות, ממצרים; אל תיקחו אתכם דבר, רק הזדרזו, אפו מצות  וצאו לדרך!
בטחתם בו, יצאתם לדרך, האדרנלין זרם בגוף והאופוריה הרקיעה שחקים - אנחנו בורחים! זה נגמר...
והנה, ההליכה הקשה במדבר מהלה בשמחת ההצלה טיפות של ספק, של רעב, צמא ועייפות. אל המתלונן הראשון מצטרפים עוד ועוד אנשים שצועקים למשה:
"וַיֹּאמְרוּ אֶל-מֹשֶׁה, הֲמִבְּלִי אֵין-קְבָרִים בְּמִצְרַיִם לְקַחְתָּנוּ לָמוּת בַּמִּדְבָּר? מַה-זֹּאת עָשִׂיתָ לָּנוּ לְהוֹצִיאָנוּ מִמִּצְרָיִם? הֲלֹא-זֶה הַדָּבָר אֲשֶׁר דִּבַּרְנוּ אֵלֶיךָ בְמִצְרַיִם לֵאמֹר, חֲדַל מִמֶּנּוּ, וְנַעַבְדָה אֶת-מִצְרָיִם: כִּי טוֹב לָנוּ עֲבֹד אֶת-מִצְרַיִם מִמֻּתֵנוּ בַּמִּדְבָּר" (שמות, פרק י"ד, פסוקים י"א-י"ב). 
מה הטעם לרוץ מפני המצרים במדבר הצחיח, ולמות ברעב ובצמא? לפחות במצרים ידענו מה מצבנו, למדנו להסתדר. כעת הכול חדש ואי הוודאות מפחיד. תן לנו לחזור למצרים, לחיי העבדות המוכרים, העדיפים על פני המוות במדבר.
נעצור לרגע ונבקש מהמשתתפים לחשוב על השאלות הבאות:
•	מדוע רוצים אותם אנשים לשוב למצרים, לחיי העבדות ועבודת הפרך?
•	האם גם אתם מרגישים כמותם? האם אתם יכולים להבין אותם?

... לפתע נשמעת דהרת סוסים. אתם מפנים את ראשיכם אחורנית ורואים את צבא מצרים רודף אחריכם! מסתכלים בבהלה קדימה – לאן לברוח – ורואים כי לפניכם ים סוף הגועש!
"וַיִּרְדְּפוּ מִצְרַיִם אַחֲרֵיהֶם, וַיַּשִּׂיגוּ אוֹתָם חֹנִים עַל-הַיָּם כָּל-סוּס רֶכֶב פַּרְעֹה וּפָרָשָׁיו וְחֵילוֹ [...] וַיִּשְׂאוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל אֶת-עֵינֵיהֶם וְהִנֵּה מִצְרַיִם נֹסֵעַ אַחֲרֵיהֶם, וַיִּירְאוּ מְאֹד וַיִּצְעֲקוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל אֶל ה'" (שמות, פרק י"ד, פסוקים י"ג-י"ד)
פקחו עיניכם מיד והשיבו: 
•	מה אתם מרגישים בזה הרגע?
•	מה אתם מחליטים לעשות מיד?

בארבע כיתות עמדו ישראל על הים. אחת אומרת ניפול לים, ואחת אומרת נחזור למצרים, ואחת אומרת נעשה מלחמה, ואחת אומרת נצווח כנגדן...." 
מכילתא דרשב"י, י"ד, י"ד

כעת נקרא יחד מדרש המתאר את הסיטואציה שחווינו כרגע: בני ישראל עומדים בתווך בין הים והמצרים. כפי שבקבוצה היו מן הסתם חילוקי דעות בשאלה מה לעשות, גם לבני ישראל היו, על פי המדרש, דעות שונות, והם נחלקו לארבע קבוצות, כתות:

•	לאיזו כת אתם שייכים?
נחלק את המשתתפים לארבע הקבוצות שמזכיר המדרש, ונבקש מכל אחת מהקבוצות להחליט כקבוצה: מה אתם בוחרים לעשות כעם?
כל קבוצה תכין במשך כשבע דקות את טיעוניה בעד הדרך שהיא מייצגת.
לאחר מכן תציג כל קבוצה במשך שלוש דקות את טיעוניה ותנסה לשכנע את "העם" שהדרך שלה היא המתאימה להתמודדות עם המצב.
בסיכום נדון בשאלות הבאות:
•	מדוע בחרה כל כת דווקא בדרך זו ולא באחרת? מהו הרווח וההפסד בכל בחירה?
•	באיזו דרך אתם הולכים בחייכם כאשר אתם נמצאים במצב של "מבוי סתום", חוסר אונים, פחד וייאוש?
ארבע הדרכים שמציג המדרש מבטאות ארבע דרכי התמודדות עם מצבים קשים בחיים: 
א. 'ניפול לים' - הדרך הקיצונית ביותר, המבטאת חוסר תקווה וייאוש עד כדי רצון לוותר על החיים.
ב. 'נחזור למצרים' - דרך של כניעה והרכנת ראש לנוכח האויב, שיש בה סוג של ריאליזם והישרדות: if you can't beat them join them.
ג. 'נעשה מלחמה' - דרך המבטאת גאווה עצמית ורצון להילחם, גם אם הסיכויים קלושים.
ד. 'נצווח כנגדן' – תפילה או בקשת עזרה מאלוהים או מהמנהיג. 

לימוד קבוצתי: נחשון בן עמינדב

"וכבר היו ר' טרפון וזקנים יושבין בצלו של שובך ביבנה. אמרו לו: למדנו רבינו, באיזו זכות זכה יהודה למלכות? אמר להם - כשעמדו ישראל על הים זה אמר איני יורד וזה אמר איני יורד. שנאמר "סבבוני בכחש אפרים". מתוך שהיו עומדין ונוטלין עצה קפץ נחשון בן עמינדב ונפל לגלי הים".

מכילתא דרבי ישמעאל בשלח, מס' דויהי, פרשה ה', ד"ה "ויבואו בני"

על רקע ארבע דרכי התגובה של העם, בולט נחשון בן עמינדב משבט יהודה, שבחר דרך אחרת ועצמאית. כדי להכיר את דמותו, נקרא את המדרש הבא: 
•	מה דעתכם על המעשה של נחשון?
•	מה ההבדל בין מעשה זה  לבין הקבוצה שאמרה "ניפול לים"?
•	האם גם אתם עמדתם בחייכם מול מצב שדרש "קפיצה"?
•	האם עשיתם בעצמכם או פגשתם מי שעשה "קפיצה נחשונית"?
במקורות אחרים מתואר כי רק לאחר שנחשון קפץ למים ורק אחרי שהמים הגיעו עד צווארו, הרים משה את המטה בציוויו של אלוהים, ובקע את הים.
•	מדוע היה צריך נחשון לקפוץ למים לפני שהים נבקע?
•	 מדוע אלוהים לא ביקע את הים מלכתחילה? מה ניתן ללמוד מכך?
נקודה זו מעלה בפנינו זווית התבוננות שונה באשר למקומו של הנס ביציאת מצרים ובחיינו בכלל. מתברר כי כאן, לנס קדם מעשה אנושי, רצון והבעת אמונה של אדם בודד באלוהים.
התעוזה לקום ולעשות שינוי היא בעצמה סוג של נס, קריעת ים סוף פרטית, והיא הופכת את האדם לשותף בנס. כפי שנחשון קפץ למים ורק אז הם נבקעו, כך גם אנחנו צריכים לפעמים לעשות בעצמנו את הצעד הראשון והקשה, ולהאמין שבעקבותיו יבוא השינוי.
סיכום: קפיצת הקנגורו
פעמים רבות בחיינו, אנו מרגישים תקועים - ללא מוצא מלפנים ומאחור, ובתוכנו מתגבר הקול שרוצה לחזור למצב של 'עבדות' - למציאות המוכרת והנוחה אף שאנו יודעים כי היא איננה טובה. מנגד, לפעמים יש גם קול אחר הקורא לנו 'לקפוץ אל המים', לעשות כמעשה נחשון, להעז, לעשות מעשה חלוצי, להאמין בשינוי ולקפוץ. 
לא תמיד הקפיצה מביאה בעקבותיה את השינוי המיוחל. ועדיין, לא רק התוצאה קובעת אלא עצם הקפיצה, התעוזה, הכוח והאמונה בשינוי – הם החשובים באמת.
הקפיצה הזאת דומה לקפיצת הקנגורו, הקופץ קפיצה גדולה ומלהיבה, מדלג באחת על מכשולים ותהומות, וניצב במקום חדש לגמרי. מבט על מבנה הקפיצה של הקנגורו עשוי לתת לנו השראה לשינוי, בחיינו האישיים וביצירת שינוי חברתי. כסיכום למפגש נקרא קטעים מהמאמר 'להיות קנגורו' של מולי גלזר, המופיע בדף המקורות, ונדון בשאלות המופיעות בסופו.