כמה מילים כלליות לפני לימוד

הלימוד הבית מדרשי משלב הנאה עם לימוד, ויוצר בין הלומדים, קשרים של חברות המושתת על חויה משמעותית משותפת. מחבר הלימוד מעמיד בבסיסו נושא, דילמה או קושיה מרכזית - לב הדיון.  המקורות הכתובים מפגישים את הלומד עם נקודות הסתכלות שונות הדורשות הבנה, יכולת השוואה, ותוך כדי לימוד, גיבושה של תפיסת עולם. המקורות הינם רב דוריים והרבה פעמים רב תרבותיים.  מתקיים  שיח בין: הלומד - המקורות הכתובים - והחברים בחברותא.  

שלבי הלימוד (הצעה):
1. לימוד פותח לכל המשתפים. שיחה זו תפקידה למקד את נושאי הלימוד והדילמות שנושא הלימוד מציג.  הרבה פעמים בעזרת שאלה או מקור המאירים את הנושא.
2. לימוד בחברותא (בקבוצות קטנות). במידת האפשר רצוי שלכל חברותא יהיה מנחה. 
שלב זה מתחלק לשלושה מרכיבי לימוד הכרחיים: 
א. קריאת הטקסט והבנתו כפשוטו. 
ב. העלאת כל השאלות האפשריות וניסיון לענות עליהן. כדאי להעזר בשאלות המנחות. 
ג. דיון חופשי והבעת דעות. מה היא עמדתנו כלפי הכתוב ?  
הדיון החופשי באמצעות שאלות מנחות הוא לב הדיון אך אין לקיימו בטרם הושגו הבנת הנקרא והבנה מושגית. יש חשיבות רבה למיקומו של כל מקור בזמנו ובסביבתו הערכית - תרבותית. יש להדגיש בשלב הדיון את תרבות השיח, את הידע להקשיב לזולת, ובעיקר את היכולת לגבש השקפת עולם עצמית, תוך הכרה בהשקפת עולמו השונה של הזולת.
3. אסיף. שוב לכל המשתתפים.  חידוד נושאים שעלו בדיון על ידי המנחה והלומדים, הרבה פעמים בעזרת מקור השמור לאסיף.

דף למנחה
לימוד זה מבקש להדגיש את מחירה של המערכת הפוליטית [ושל עצמאות מדינית]. לאחר שנים רבות כמיעוט בגולה, זכה עם ישראל למדינה, זכות שמלווה במחויבות ובאחריות ובמחירים מוסריים וחברתיים שלא היו מוכרים בגלות. מהו מחירה של החירות המדינית? כיצד מתמודדים עם הפערים שבין החזון והמציאות? האם מחיר זה הכרחי? כיצד ניתן לצמצם אותו? 
לימוד זה ממשיך את הלמודים הקודמים בסדרה 'ארץ ישראל': 'מה פשר הקשר','מצוות התלויות בארץ ארץ התלויה במצוות', 'הנני קורא לכם דרור', ו'חלוץ בפנסיה'. בכל אחד מהם בדקנו את ההשלכות השונות של ישיבה בארץ. לחלופין, לימוד זה יכול לפתוח סדרה חדשה בנושא מחיר המלחמה, שהמשכה יהיה בשיעור הכפול 'מפני הכאב ומפני ההיעלמות...'. 
נפתח בשיר מימי ראשית הציונות: 'פה בארץ חמדת אבות', ונשאל איזו תחושה הוא מעלה, ומדוע.
להשמעה, פה בארץ חמדת אבות מתוך התקליטור "אל ראש ההר: משירי חנינא קרצ'בסקי" בהוצאת העמותה למורשת הזמר העברי של נחום היימן. 
אחריו נקרא את שירה של ענבל פרלמוטר המגיב לשיר זה - מהי התחושה כעת? מדוע?  
להשמעה, השיר נמצא בדיסק, 'הקלטות אחרונות'.
בלימוד בחברותא נציב במרכז את דמות המלך היהודי, כפי שמצווה התורה בדברים פרק יז. נשווה זאת לדרישת העם למלך בספר שמואל א' ונעמוד על משמעות הרצון והצורך של העם במלך. 
נמשיך בדיון בדמות הנסיך \ השליט, על פי מקיאוולי, ונקשר זאת לדמות המדינה היהודית בעזרת דבריו של ישעיהו ליבוביץ על יהדות והמדינה.
לסיום נחזור למליאה ונדון בדבריו של אברט גנדלר על הבעיות המהותיות הנובעות מעצם קיומה של מדינה יהודית, לאור ההיסטוריה והרצון להיות עם ככל העמים.
הרחבה –  'פה בארץ חמדת אבות'  - גלגול של השיר היידי,  מארש הגלות (גּוֹלוּס מַרְשׁ), שאת מילותיו כתב מוריס רוזנפלד בעקבות הציור 'גלות' של שמואל הירשנברג. מילות השיר תואמות את התחושה המדכאת שמשדר הציור. את המנגינה לשיר המקורי הביא חנינא קרצ'בסקי, המורה המיתולוגי למוזיקה בגימנסיה הרצליה. 
לכבוד טיול שערכה הגימנסיה לגליל ב-1922, כתב ישראל דושמן מילים עבריות לשיר המנוגדות בתכלית לרוח השיר המקורי. קרצ'בסקי עיבד את המנגינה והתאים אותה למילותיו של דושמן ולרוחן האופטימי והקצבי. את השיר ואת הסיפור המרתק העומד מאחוריו חקר אליהו הכהן.
לשורה הרביעית גרסאות שונות: חַיֵּי חֹפֶשׁ חַיֵּי  דְּרוֹר  או - חַיֵּי אֹשֶׁר חַיֵּי דְּרוֹר
להלן תרגום חופשי של המקור:  מארש הגלות
עם מקל הנדודים ביד, ללא בית וללא ארץ, ללא גואל, ללא חבר ללא מחר, ללא היום, אין סובלנות, רק רדיפה, היכן שֶׁלָּנִים לא נשארים (למחרת). 
תמיד עֶצֶב, עֶצֶב, עֶצֶב, תמיד לֵךְ, לֵךְ, לֵךְ, תמיד נְדֹד, נְדֹד, נְדֹד כל עוד יש כוח.

גבורתנו מוטלת באבק, תורתנו היא גזל, שְׁמֵנוּ – סכנה, הייחוס שלנו – רק צער, גאונותנו היא רק חטא, הוֹגנוּתֵנוּ לַעַג.
תמיד רַע, רַע, רַע, תמיד עֶבֶד, עֶבֶד, עֶבֶד תמיד חַפֵּשׂ, חַפֵּשׂ, חַפֵּשׂ, ברכה בקללת השונא. 

וכך – שנה אחר שנה, וכך דור אחר דור, ללא תקווה, ללא מטרה, עטופים באימה ובפחד, מתהלכים אנו בפראות (בברבריוּת) 
בייסורים רק לסבול. תמיד דְּרֹךְ, דְּרֹךְ, דְּרֹךְ,  תמיד בַּקֵּשׁ, בַּקֵּשׁ, בַּקֵּשׁ, תמיד עוני עוני עוני,  אין (מעט) אושר אפילו לפני המוות. [לקוח מאתר זמררשת]
 ענבל פרלמוטר – חמדת אבות 2 בנובמבר 1995, בתוכנית "שיר פרידה" לזכר יצחק רבין, שרה ענבל פרלמוטר לראשונה כזמרת עצמאית, לא כחלק מלהקתה 'המכשפות', שיר שכתבה והלחינה: 'חמדת אבות 2'. 
ענבל פרלמוטר (15 בינואר 1971 - 1 באוקטובר 1997) זמרת, גיטריסטית, מלחינה, משוררת ומעבדת ישראלית. נולדה ברחובות, ונחשבה לאחת מהיוצרות הייחודיות במוזיקה הישראלית והמשפיעות ברוק הישראלי. למרות חייה הקצרים הספיקה להשאיר אחריה מורשת רחבה. היא החלה את יצירתה המוזיקלית בשנת 1992 בלהקת 'המכשפות' עם יפעת נץ ויעל כהן, להקה שנחשבת לאחת מלהקות הרוק החשובות והמוערכות ביותר שפעלו בישראל. לאחר התפרקותה הזמנית של הלהקה המשיכה פרלמוטר ביצירה עצמאית ובשיתופי פעולה רבים בישראל ומחוצה לה, אך יצירתה נקטעה במותה הטרגי בתאונת דרכים. [מתוך: ויקיפדיה]