יוצאים לדרך חדשה
דף מקורות לבית מדרש
מדריך למנחה

המפגש הראשון בסדרת הלימוד עוסק בנושא 'הדרך', היציאה לדרך. במובן זה הוא מתאים לפתיחת שנת הלימודים. סוגיית הדרך משיקה לשאלות המטרידות אותנו ואת התלמידים בפתח השנה - האם ניתן לשנות? האם ניתן לבחור? כיצד ניתן לבחור? כיצד נדאג ששנה זו תהיה טובה מהקודמות לה?

על הדרך
הדרך היא מקום הצופן בחובו אתגרים וסכנות מזה, ונופים, מפגשים מיוחדים ומקומות חדשים ומסקרנים, מזה.
על כן קיבלה המילה 'דרך' מטענים תרבותיים רבים הנוגעים בתחומים רבים: מוסר, ייעוד, הצלחה, תהליך.
אנו מביאים את הערך "דרך" מתוך מילון אבן שושן:

השילוב המעניין בין מקום גאוגרפי, לבין משמעויות סמליות ותהליכיות, מזמין דיון מעניין על המושג. בדף המקורות נשלב דיון במושג 'דרך' כמקום פיזי וכמושג מטפורי.

מבנה דף המקורות
מקור 1: נחפש את הדרך החדשה - רבי חיים מצאנז. מקור זה מציג את הדרך כחיפוש אחר האמת; את הקושי במציאת הדרך הנכונה ואת החשש לתעות בסבך החיים. טקסט זה קשור לימי התשובה של חודש אלול ותשרי. 
מקור 2: "פרשת דרכים" - איכה רבה. מתברר כי לדרך יש משמעויות הפוכות ואף מנוגדות, והאדם צריך לבחור באיזו דרך ללכת, להיות מוכן ללכת גם בדרך הקשה והארוכה ולא לחפש קיצורי דרך. 
מקור 3: מהי דרך ישרה? - מסכת אבות. הדרך כבחירה מוסרית של האדם. כיצד נדע אם הדרך שבחרנו היא אכן הדרך הישרה? המשנה מציעה מבחן – תפארת לעושיה ותפארת מן האדם. 
מקור 4: שירי סוף הדרך  - לאה גולדברג. השיר מקביל את הדרך לחיי האדם. הדרך כמאפשרת מבט ופרספקטיבה על החיים. שיר זה אינו מופיע באתר מסיבות של זכויות יוצרים, אך ניתן להוסיפו לדף הלימוד
מקור 5: נופל וקם – שב"ק ס'. נסיים את הלימוד בשיר זה, שממבט ראשון אולי נראה פשוט ושטחי, אך טמון בו מסר משמעותי – הדרך כאורח חיים שבו מוטל על האדם לבחור את הנתיב האישי שלו גם אם יש בו מחיר חברתי.

הצעות לפתיחה:
ניתן לפתוח בהשמעת שיר בנושא הדרך – יש שפע של שירים מתאימים וחלקם בעלי תוכן משמעותי שיכול לתרום לדיון. ניתן לבקש מראש מקבוצת תלמידים לנגן ולשיר את אחד השירים. למשל: 
•	השביל הזה מתחיל כאן – אהוד בנאי.
•	[לא קלה?] דרכנו – דני בסן.
•	עוד חוזר הניגון – ברי סחרוף או חווה אלברשטיין. 
את כל המילים לשירים אפשר למצוא באתר 'שירונט'.

לחלופין, ניתן לפתוח בקטעי הקריאה הבאים (מופיעים בנספח):
•	איתקה – קוואפיס.
•	הגיע היום - דר' סוס.

עיבוד המקורות
1.	נחפש את הדרך החדשה - רבי חיים מצאנז
ר' חיים מצאנז סיפר מעשייה זו לתלמידיו בחודש אלול, כחלק מההכנות לימים הנוראים. את המעשייה הוא סיפר בניגון המביא לתשובה. מכך אנו למדים שזהו משל על חיפוש פנימי אחר האמת, חשבון נפש.
אדם איבד את דרכו ביער והוא מחפש את דרכו לצאת ממנו. היער מוצג כמקום מסוכן ושלילי. הדרך האבודה היא הדרך של התשובה הנדרשת בחודש אלול.
תוך כדי תעייה ביער הוא פוגש אדם נוסף ושואל אותו: "כיצד אפשר לצאת מן היער?". דרכים רבות לפניו והוא אינו יודע באיזו דרך לבחור; איזו תוציא אותו מן היער ואיזו תכניס אותו למעמקיו. שאלה קיומית זו מלווה את האדם בחייו. לא תמיד הבחירה בין הטוב והרע ברורה ופשוטה, לעתים איננו יודעים איזו דרך נכונה ואיזו שלילית.
תשובתו של האדם השני אינה פשוטה: "יודע אני את הדרכים הנכנסות לעומק היער, בוא נחפש ביחד את הדרך". האדם לא מציע לו פתרון פשוט אך יכול להצביע על אותן דרכים שאינן טובות. בסופו של דבר, כל אחד צריך למצוא את הדרך האישית שלו. 
שני מסרים מרכזיים עולים מהסיפור:
א. אף שעל האדם למצוא את דרכו שלו, את הדרך המתאימה לו בלבד, הוא  אינו מוכרח לעשות זאת לבד. המפגש עם הזולת, ניסיון החיים שלו ועצם החברותא, יכולים לסייע לו. 
ב. כדי לצאת מהיער יש צורך בהעזה ובנכונות גם לתעות. לעתים דווקא מתוך סבך היער, המקומות המסוכנים והשליליים, מתגלית הדרך הנכונה.

2.	"פרשת דרכים" - איכה רבה
גם במקור זה עומד האדם בפרשת דרכים ואינו יודע באיזו דרך לבחור. גם כאן מזדמן לו מפגש המלמד אותו תובנה חדשה.
הפעם נפגש ר' יהושע, רב גדול וחשוב, עם 'תינוק', ילד (המדרש מופיע בסדרת מדרשים באיכה רבה המספרים בחוכמתם של ילדי ירושלים). הפרשנות המטפורית של הסיפור מתייחסת לסכנה שבקיצורי דרך בחיים, ובצורך לבחור לעתים בדרך הקשה והארוכה.
תשובתו של הילד לשאלת ר' יהושע מהי הדרך הקרובה לעיר, נראית מתחכמת: "זו קרובה ורחוקה וזו רחוקה וקרובה". לאחר שר' יהושע בודק תחילה את הדרך הקרובה, הוא מבין כי אף שלכאורה היא קצרה יותר - בסופו של דבר היא מסובכת ורחוקה.
לעתים המציאות מזמנת לנו פיתויים ופתרונות אינסטנט לקשיינו, אך עלינו לבחור בדרכים האמיתיות שדורשות מאתנו הליכה ארוכה וסבלנות עד שנגיע ל"עיר".
מעניין שבסיפור זה המבוגר המלומד הוא הלומד מן הילד את הלקח והמורכבות בחיים. 

3.	איזוהי דרך ישרה? - מסכת אבות
שוב אנו ניצבים בפרשת דרכים, בשאלת הבחירה בדרך הנכונה. כיצד יידע האדם שהדרך שבה הוא בוחר היא "ישרה", כלומר, נכונה לו, מדויקת, מבטאת את עצמו? 
המבחן שמציעה המשנה לשאלה זו הוא כפול: "תִפְאֶרֶת לְעוֹשֶׂיהָ" – הדרך נותנת לאדם עצמו סיפוק ותחושה שזו אכן דרכו שלו; ו"תִפְאֶרֶת לוֹ מִן הָאָדָם" - אישור חברתי. ניתן לפרש ביטויים אלו בדרכים נוספות. 
משנה זו מובילה לדיון על אישור עצמי ואישור חברתי. האם מעשה שטוב רק לי הוא בעל ערך? ומה אם מעשה זה פוגע בזולת או נתפס כשלילי בעיני החברה? מתי עליי לשמור על האותנטיות שלי ועל הדרך שלי, ומתי להיכנע לתביעות החברתיות? במקור האחרון נשוב לעסוק בשאלת הדרך האישית והמפגש שלה עם הסביבה שמציגה ערכים שונים מאלו של האדם עצמו.  

4.	שירי סוף הדרך  - לאה גולדברג. שיר זה אינו מופיע באתר מסיבות של זכויות יוצרים, אך ניתן להוסיפו לדף הלימוד
שיר זה המופיע במחזור 'שירי סוף הדרך' של לאה גולדברג, לא מתייחס לבחירה ולפרשת הדרכים אלא לדרך כאל שרטוט חייו של האדם, בפרספקטיבה של תקופות גיל שונות.
כל דמות בשיר מסתכלת על הדרך, על החיים, ממקום אחר: הנער סקרן ותאב חיים, נטול דאגות, רואה את היופי שבדרך; העלם שזה עתה נתקל בקשיי החיים, נבהל ורואה אותה קשה; והגבר שכבר עבר כברת דרך, קשיים והנאות, רואה את אורכה. 
הדמות הרביעית היא דמותו של הזקן, שאינו מחווה דעה על הדרך אלא פועל: "ישב הזקן לנוח בצד הדרך".  
לשלב הזקנה מוקדש הבית השני. 
הישיבה בצד הדרך רומזת על סופה. אם הדרך היא החיים, ואין מנוס אלא לצעוד בה, הזקן המגיע לסופה יכול לנוח ולעצור. הנוף המלווה אותו הוא שקיעה הצובעת את שיבתו בפז ואודם – בהדר ויופי. ִציפור - "אַחְרוֹנָה ֹשֶל יוֹם" מזמרת מעליו – נדמה שדווקא ברגעי הסיום זוכה האדם למעט חסד ושלווה: השקיעה היפה, הדשא המבהיק, הציפור המזמרת. בניגוד לביטחון המוחלט שבו דיברו הנער, העלם והגבר בבית הראשון (שהם כנראה אותו אדם זקן בראשית ימיו) - הציפור פונה אליו בשאלות המזכירות לזקן את כל מהלך חייו. רק הזקן היושב מסוגל להביט על חייו ולתפוס לראשונה את הדרך במלוא מורכבותה – גם יפה, גם קשה וגם ארוכה. הנער, העלם הגבר שקועים בהליכה ולכן אינם מסוגלים להבנה זו. זהו יתרונה של הזִקנה.
המסר של השיר הוא שלעתים אנו מתייחסים לדרך כאל אמצעי להשגת מטרה, אך שוכחים שהמטרה היא דווקא הדרך עצמה, וכדאי ללמוד מהזקן לעצור ולנוח ולהסתכל על הדרך גם במהלכה ולא רק בסופה.
5.	נופל וקם  / שב"ק ס' 
שיר זה מדבר על החוויה של האדם שחש שהוא מאבד את דרכו הייחודית לנוכח תביעות החברה. הוא כבר בחר לו את הדרך, אך לעתים הבחירה שלו מתנגשת עם הציפיות החברתיות. חייו מתוארים כשרשרת של נפילה וקימה. כישלון והתקדמות.
אדם זה משלם מחיר חברתי; בעיני החברה הוא נתפס כחסר ערך: "בעיניכם אולי אין לי ערך, אבל יש לי נשמה יש לי שיר יש לי ת'דרך". הבחירה וההתעקשות על הדרך הייחודית היא שנותנת לו את המשמעות לחיים, את הנשמה ואת השיר.
ניתן לקשור רעיון זה למקור הראשון של רבי חיים מצאנז, שעל האדם לחפש את דרכו הייחודית. אך לעומת המסר של השיר המחדד את ההתנגדות עם החברה, במעשייה החסידית המפגש החברתי הוא המסייע לאדם למצוא את דרכו הייחודית.

מידע על המקורות
1.	רבי חיים מצאנז
רבי חיים הלברשטאם מצאנז (1793–1876), אדמו"ר [=אדוננו מורנו ורבנו] חסידי. ספרו המפורסם "דברי חיים" מכיל שאלות ותשובות בהלכה, חידושים על התורה ועל חלקים מהמשנה והתלמוד. מייסד חסידות צאנז שבראשה עמד במשך ארבעים ושש שנה, וכיום היא יושבת בעיקר בנתניה. 

2.	איכה רבה
חלק ממדרשי אגדה המרחיבים ומפרשים את סיפורי התורה והמגילות (ולא את המצוות). מדרש זה מתמקד במגילת איכה ובחורבן הבית הראשון. ככל הנראה הוא נערך במאה השישית או השביעית לספירה, ולכן נכללים בו גם מדרשים על חורבן הבית השני ותוצאותיו.

3.	מסכת אבות
מסכת השייכת לסדר נזיקין במשנה, אך יוצאת דופן בכך שבניגוד לשאר המסכתות, היא אינה עוסקת כלל בהלכה, אלא בדברי חוכמה ומוסר. בראשיתה מודגש עקרון המסירה של התורה שבעל פה - ממשה רבנו ועד חכמי המשנה, וכן החשיבות שבלימוד תורה.

4.	לאה גולדברג
משוררת, סופרת וחוקרת ספרות. נולדה בשנת 1911 בקניגסברג שבפרוסיה (כיום רוסיה), ונפטרה בשנת 1970 בתל אביב. כתבה ספרי שירה, מחזות, ביקורת ספרות ותיאטרון, וכן ספרי ילדים רבים. רבים משיריה הולחנו. מחזור השירים 'שירי סוף הדרך' מופיע בספרה 'ברק בבוקר' (1955).

5.	שב"ק ס' 
להקת היפ-הופ ישראלית שנוסדה בשנת 1992 בעיר יבנה. אלבומה הראשון יצא בשנת 1995 ואחריו יצאו עוד ארבעה תקליטים. מחלוצות מוזיקת ההיפ-הופ בישראל. את המילים לשיר 'נופל וקם' חיברו יחד חברי הלהקה.

הצעות לאסיף
•	ניתן לסיים בשאלה כללית ופתוחה: כיצד ניתן לדעת מהי הדרך הנכונה? האם זו דרך אישית או דרך שסללו לפניך? מה חשוב יותר – היעד או הדרך?
•	אם המפגש מתקיים בראשית השנה, אפשר להציע למשתתפים לברך את עצמם או את הקבוצה כולה בברכה כלשהי, הקשורה למושג 'הדרך'.
•	כמו כן אפשר לבקש מכל אחד לומר איזו דרך חדשה הוא בוחר לעצמו בשנה זו, מהו היעד הסופי של דרך חדשה זו?

נספח
איתקה / קונסטנדינוס קוואפיס

כִּי תֵּצֵא בַּדֶּרֶךְ אֶל אִיתָקָה 
שְׁאַל כִּי תֶּאֱרַךְ דַּרְכְּךָ מְאֹד
מְלֵאָה בְּהַרְפַּתְקָאוֹת, מְלֵאָה בְּדַעַת.
אַל תִּירָא אֶת הַלַּסְטְרִיגוֹנִים וְאֶת הַקִּיקְלוֹפִּים
אַל תִּירָא אֶת פּוֹסֵידוֹן הַמִּשְׁתּוֹלֵל.
לְעוֹלָם לֹא תִּמְצְאֵם עַל דַּרְכְּךָ
כָּל עוֹד מַחְשְׁבוֹתֶיךָ נִשָּׂאוֹת, וְרֶגֶשׁ מְעֻלֶּה 
מַפְעִים אֶת נַפְשְׁךָ וְאֶת גּוּפְךָ מַנְהִיג.
לֹא תִּתָּקֵל בַּלַּסְטְרִיגוֹנִים וּבַקִּיקְלוֹפִּים
וְלֹא בְּפּוֹסֵידוֹן הַזּוֹעֵם, אֶלָּא אִם כֵּן
תַּעֲמִידֵם לְפָנֶיךָ נַפְשְׁךָ.

שְׁאַל כִּי תֶּאֱרַךְ דַּרְכְּךָ מְאֹד.
כִּי בִּבְקָרִים רַבִּים שֶׁל קַיִץ תִּכָּנֵס
בְּחֶדְוָה, בִּפְלִיאָה רַבָּה כָּל כָּךְ
אֶל נְמֵלִים שֶׁלֹּא רָאִיתָ מֵעוֹלָם.
בְּתַחֲנוֹת-מִסְחָר פֵינִיקִיּוֹת תַּעֲגֹן 
תִּקְנֶה סְחוֹרוֹת מְשֻׁבָּחוֹת לָרֹב,
פְּנִינִים וְאַלְמֻגִּים, עִנְבָּר וְהָבְנֶה,
וּמִינִים שׁוֹנִים שֶׁל בְּשָׂמִים טוֹבִים
כְּכָל שֶׁרַק תִּמְצָא בְּשָׂמִים טוֹבִים.
עָלֶיךָ לְבַקֵּר בְּהַרְבֵּה עָרֵי מִצְרַיִם
לִלְמֹד, לִלְמֹד מֵאֵלֶּה הַיּוֹדְעִים.

וְכָל הַזְּמַן חֲשֹׁב עַל אִיתָקָה 
כִּי יִעוּדְךָ הוּא לְהַגִּיעַ שָׁמָּה.
אַךְ אַל לְךָ לְהָחִישׁ אֶת מַסָּעֲךָ
מוּטָב שֶׁיִּמָּשֵׁךְ שָׁנִים רַבּוֹת.
שֶׁתַּגִּיעַ אֶל הָאִי שֶׁלְּךָ זָקֵן
עָשִׁיר בְּכָל מַה שֶּׁרָכַשְׁתָּ בַּדֶּרֶךְ.
אַל תְּצַפֶּה שֶׁאִיתָקָה תַּעֲנִיק לְךָ עשֶׁר.

אִיתָקָה הֶעֱנִיקָה לְךָ מַסָּע יָפֶה
אִלְמָלֵא הִיא לֹא הָיִיתָ כְּלָל יוֹצֵא לַדֶּרֶךְ.
יוֹתֵר מִזֶּה הִיא לֹא תּוּכַל לָתֵת.

וְהָיָה כִּי תִּמְצָאֶנָּה עֲנִיָּה - לֹא רִמְּתָה אוֹתְךָ אִיתָקָה.
וְכַאֲשֶׁר תָּשׁוּב, וְאַתָּה חָכָם, רַב-נִסָּיוֹן,
תּוּכַל אָז לְהָבִין מַה הֵן אִיתָקוֹת אֵלֶּה.
[1911]

[מיוונית: יורם ברונובסקי]

ד"ר סוס
הגיע היום.
אתה יוצא למקומות בעולם, אז שלום! 
עם רגליים בנעליים ועם שכל בראש, תמצא את הדרך שלך אל תחשוש. 
אתה יכול ויודע, מוכן ומזומן, ואתה הוא זה שיחליט לאן. 
תסתכל ברחובות, מלפנים, מאחור, יש רחוב שתחליט: "לא כדאי לי לבחור". 
עם רגליים טובות, ועם שכל לחשוב, 
תזהר לא ללכת ברחוב קצת לא טוב. 
אם בכלל לא תמצא שום רחוב שתאהב - תעזוב את העיר ותצא למרחב 
אל שטח פתוח לאוויר ולרוח. 
שם קורים דברים...
כשיקרה הדבר אל תפחד, אל תזיע, 
תמשיך ותלך ותראה שתגיע.