דף למנחה
נכתב על ידי חן טננבאום-דומנוביץ

דף לימוד ליום השואה. הלימוד עוסק במתח שבין הזיכרון לשכחה ובשאלות מה ואיך ראוי לזכור ואת מה אפשר כבר לשכוח

מהלך הפעילות
א.	פתיחה במליאה
-	סבב קצר שבו יתבקשו המשתתפים לספר מהו הזיכרון הראשון שלהם מיום השואה. כדאי לרשום נקודות מרכזיות על הלוח ולחזור אליהן בדיון.
ב.	חלוקה לקבוצות לימוד קטנות (חברותא)
-	כל חברותא מקבלת דף לימוד. קוראים יחדיו את שני הקטעים הראשונים ומנסים לענות על השאלות.
ג.	דיון במליאה
-	השיר 'נדר' מציג את מטרת הזיכרון כדבר שיש ללמוד ממנו. 
       מה הדבר שהמשתתפים לומדים מזיכרון השואה? איזה "לימוד" ראוי לדעתם ללמוד ממנה?
-	הטקסט 'בזכות השכחה' יוצא נגד אתוס זיכרון השואה. כדאי בשלב הראשון לתת למשתתפים להביע רגשות שמעורר בהם הטקסט, בחלקם יהיו אלה רגשות כעס ועלבון.
       אפשר לשאול: האם הדרך שבה מונחל בארץ זיכרון השואה (בשלב זה, אפשר להשתמש בזכרונות שהם העלו בסבב הפתיחה), משקפת את "הלימוד" הראוי לדעתם?
       אם היה ניתן, מה היו משנים בדרך שבה מתנהל יום השואה בבית ספרם?
ד.	עיון חותם
       קריאת הטקסט של ברל כצנלסון בקול רם במליאה.
              איזו סכנה קיימת לדעת כצנלסון בעולם שבו קיים זיכרון בלבד? 
             איזו סכנה קיימת לדעתו בעולם בו שולטת השכחה?
              האם, לדעתכם, בעיסוק בשואה, הנטייה היא לצד הזיכרון או לצד השכחה? 
              האם הסכנות שמציג כצנלסון מתקיימות בנו?

הדיון צריך לסוב סביב המתח שבין כריעה תחת עול הזיכרונות והצורך לשמרם, עד שאין מקום ליצירה חדשה, לבין שכחה מוחלטת של העבר שמנתקת מהמקורות ויוצרת תרבות וזהות שטוחות. 
האם לדעת יהודה אלקנה הפכנו לעבדי הזיכרון?
       האם הזיכרון שמצווה שלונסקי מונע התקדמות?