שתיקתו של אלוהים - דף למנחה

מטרת הלימוד: להתמודד עם שאלות נוקבות על מקומו של אלוהים בשואה ובכלל. 
מבחינה מתודית, הנושא רגיש וטעון מאוד, ולכן הוא תָחוּם בלימוד סגור המרחיק את הדיון לרצח הראשון - פרשת קין והבל. מבחינה תוכנית, הלימוד מרחיב ומעמיק את השאלה התיאולוגית והבנתה.

מטרת הלימוד איננה למצוא תשובות ברורות לשאלה, אלא לחדד את הקושי ולהמחיש עד כמה בסיסיות ועתיקות יומין הן השאלות הקשות העולות לנוכח השואה, אשר הטרידו גם את חז"ל בהקשר קין והבל.

נפתח בשירו המוכר של דן פגיס הנכלל בתוכנית הלימודים של משרד החינוך בספרות. ניתוחים ופרשנויות לשיר ניתן למצוא ברשת. אנו נתמקד בעיקר בהרמז המקראי המסמן לפרשיית קין והבל.
מצד אחד, בוחר דן פגיס להאיר את הסיטואציה הפרטית שבשיר באור אוניברסלי, ולטעון כי זוועת השואה מחייבת בחינת האדם באשר הוא. מצד אחר ההשוואה לקין והבל מעלה את השאלה: מה הייתה כותבת חווה - אם כל חי - על "הקרון החתום" שלה בעקבות רצח בנה? למי הייתה מפנה את מכתב העיפרון שלה?
דן פגיס מקהה  את שאלת 'היכן היה אלוהים בשואה?', שהרי גם לשאלת 'היכן היה אלוהים ברצח הראשון?' עוד לא ניתן מענה.
כעת נקרא בעיון את הפסוקים המתארים את פרשת קין והבל.
מדרש בראשית רבה כולל פרשנות נועזת מאוד של רשב"י, עד כדי כך שהוא מקדים לדבריו משפט אפולוגטי נדיר, ולא בכדי.
רשב"י מעז להצביע, כ"המשך" ישיר לתמיהתו המרומזת של דן פגיס, על הכשל האלוהי ברצח הבל.

שירו של יחיאל מר  מדגיש את התמיהה כלפי אלוהים וכלפי חוסר המעש שלו.
לכאורה, זהו המשך הטענה של רשב"י, אלא שכאן לא דמי הבל צועקים אלא קין "שחלקו מחלקי שפר כי מנעתי אותו מחטא". הרעיון של שתיקת אלוהים מובא כאן כהסרת אחריותו של קין לחטא, ולא רק בהטלת אחריות עקיפה על אלוהים.

בנקודה זו נחזור, כפי שמציע דף המקורות, לשירו של דן פגיס ולפרשנויות שלו בהקשר השואה.
לפי רשב"י: אלוהים אכן שתק, ואין הסבר. נראה שזו המציאות וכך צריך להיות.
מדוע?
לפי יחיאל מר, שאלה זו פותחת פתח מסוכן להתחמקות מאחריות של הרוצח על פשעו ('רק מילאתי פקודות'). למעשה, גם אדם הראשון, לאחר חטא אכילה מעץ הדעת, גלגל את האחריות לאלוהים: 'האשה אשר נתת עמדי'.
כעת פסוק ז מובן ורלוונטי יותר מתמיד, במילות אלוהים לקין לפני הרצח: "לפתח חטאת רובץ ואתה תמשול בו". [החטא אורב לכל אחד ועל האדם מוטלת האחריות לשלוט ולמשול ברוחו].
דברי הרמ"ק מספר הקבלה 'תומר דבורה', מלמדים שבכל פשע קיימת פסיביות של אלוהים; "שתיקה" שמאפשרת את החטא. זו אחת ממידות הרחמים של הבורא.
מדוע זו מידת רחמים? האם לא עדיף למנוע את הפשע?

אלא שלדעת הרמ"ק, אילו אלוהים היה מונע מכל פושע לבצע את פשעו – היה העולם נקי מחטאים ומחוטאים, ולאדם לא הייתה הזדמנות להתמודד עם יצרו ולבחור באמת בטוב.
הבחירה החופשית של האדם מחייבת שתהיה אפשרות מעשית לביצוע פשעים.

מקרה קין והבל כמו גם זוועת השואה, מעלים את השאלה המוסרית, האם למען חופש הבחירה של קין מוצדק לוותר על חייו של הבל החף מפשע?