דף למנחה – פרשת שלח לך

בשולי החטא המפורסם של המרגלים, מופיעה מפלה "קטנה" יותר, בפרק יד, המוכרת בשם 'חטא המעפילים'. מפלאי ההיסטוריה הוא האופן שבו התגלגל חטא זה ועובּד בפרשנות ובמדרש עד ימינו אנו. 

מבנה הדף 
במרכזו של דף הלימוד מובא תיאור המעשה, כפי שמסופר בפרק יד בספר במדבר, ובפרק א' בספר דברים. סביב המעשה מובאים שלושה קטעים נוספים המפרשים בדרך דומה בנועזותה ובמקור השראתה, את המעשה, וזאת אף שהם נכתבו על ידי אישים שונים בהקשרים אחרים. 

מהלך הלימוד:
1. פתיחה
כהקדמה כדאי לסקור את סיפור המעשה ולציין כי הוא "נשכח" לכאורה במורשת המסופרת על מסע בני ישראל. מעניין כי חטא המעפילים קיבל תחייה מחודשת בימי שיבת ציון, כשחודש המסע לארץ ישראל. 

2. לימוד הטקסט המרכזי
קראו את הטקסט המקראי במלואו, ודונו בו בעזרת השאלות הנלוות. השאלה המעניינת ביותר, הנותרת חסרת מענה בפסוקים, היא מה הניע את ישראל לעלות חרף אזהרותיו של משה? וכמו כן - מדוע התנגד האל לעלייה זו, שלכאורה נבעה מרצון לתקן את חטא המרגלים? 
כדאי להפנות את המבט לחריגותה של המילה 'ויעפילו', שהיא מילה יחידאית במקרא. פרשנים ניסו להיאחז בביטויים דומים (עופל; עֻפּלה) על מנת לפרשה, אולם אין כל ביטחון שזו משמעותה. נסו להבין את המילה מהקשר הפסוק, במנותק משימושה השגור עלינו בשפה העברית החדשה, שהושפעה עמוקות מלוין קיפניס, המובא בסיום הלימוד.

3. לימוד מקורות להרחבה
הפסוקים מספר דברים, שברובו הוא נאומו של משה טרם פרידתו, הסוקר את קורות העם עד כה, מתארים שנית את סיפור החטא. השוואה מדוקדקת בין שני התיאורים תעלה הבדלים ונקודות דמיון; לחלופין ניתן לקרוא ברפרוף ולנסות למצוא פתרון לפשר המילה 'ויעפילו' בדברי משה בספר דברים. האם המילה המקבילה היא 'ותזידו'? 
פירושו של ר' צדוק הכהן הוא נועז, חדשני ומפתיע. זהו טקסט לא קל, ומומלץ לנסות לפצח אותו יחד עם הקבוצה. עיקר דבריו הוא הטענה כי המעפילים טעו בעיתוי - יש זמן שבו יוזמה ללא צו אלוהי היא הצעד הנכון, ויש זמן שהיא מוטעית לחלוטין. לאחר חטא המרגלים לא היה זה הזמן ליוזמה כזאת, אלא ב 'עקבי המשיח' בלבד – מה שהוא מזהה כתקופת חייו. ר' צדוק חי בלובלין, בחדר סגור של גאון חסידי, אך יש להניח שמבעד לחלונו הוא זה ב'אביב העמים' (1848) ובעליית הלאומיות האירופית. יש כאן כמעט נבואה על מה שקרה כמעט מאה שנה לאחר מכן, כאשר המעפילים עלו לארץ 'בלא כתר' – ללא שלטון מדיני וללא התגלות אלוהית. ועליהם הוא מלמד סניגוריה בדבריו.
לסיום מובאים שני שירים מראשית הציונות. ח"נ ביאליק, האפיקורוס המשכיל מאודסה, פירש ב- 1902 ברוח מרד הציונים את חטא המעפילים, ובמידה מסוימת המשיך את פרשנותו של ר' צדוק שהגן על המעפילים המקראיים. לוין קיפניס כתב את שירו ב-1919 במדבר יהודה, וכנראה נתן בשירו שהפך להמנון חלוציאת ההשראה לכינוי שדבק בתופעה שכונתה לימים 'ההעפלה'. משנת 1934 והלאה הופנתה החוצפה/ התעוזה/ היוזמה לא רק נגד ריבונו של עולם, אלא גם נגד השלטון בארץ – הבריטים. 
כדאי להבליט את הזיקה בין השירים הציוניים לסיפור המקראי. כמקובל באתוס הציוני, נעשה שימוש מחודש בביטויים מקראיים, שהופך אותם על פיהם, מתפיסה שלילית של המקרא את המעפילים המבטאים חוצפה וחוסר צייתנות, לתפיסה חיובית ומעריצה של המעפילים, שב"חוצפתם" ובתעוזתם לוקחים את חייהם ואת עתידם בידיהם. 

4. שאלות כלליות על הלימוד
עד כמה יוזמה חשובה להתקדמות ולהשגת מטרות, כיחידים, כאומה וכחברה? מתי היא רצויה ומתי לא? עד כמה יש לה מקום בתוך חברה?

5. סיכום
ניתן לעיין במאמרו המקיף של הרב אלחנן סמט בנושא המעפילים. שם הוא נוגע בין השאר גם בחומר שהובא כאן. ראו 'עיונים בפרשת השבוע – סדרה שנייה' פרשת שלח-לך.

בהצלחה!