הצעת הנחיה: מה מפסיק את הלימוד
בארי צימרמן, עלמא
תוכן:
במהלך המפגש יילמדו שני סיפורים מספרות חז"ל. הסיפור הראשון לקוח ממדרש קהלת רבה, הסיפור השני לקוח מן התלמוד הבבלי. 
בסיפור הראשון מסופר על תלמידיו המצטיינים של רבן יוחנן בן זכאי, שהעביר אחרי חורבן הבית השני את הסנהדרין ליבנה. כל עוד ריב"ז היה בחיים, ברור היה מי הוא המורה ומי הם התלמידים. אחרי שנפטר, הלך רבי אלעזר בן ערך, התלמיד שאותו העריך ריב"ז יותר מכל תלמידיו, אל מקום מגורי משפחתו בעיר אמאוס (אזור לטרון של היום), ולא חזר ליבנה כמו שאר התלמידים. הוא הניח שבשל גדולתו בתורה, חבריו יבואו אליו, אך משלא באו והוא התעקש (בעידוד אשתו) שלא לבוא אליהם - נשכח ממנו תלמודו, וכשסוף סוף באו לבקרו, התברר שירד לגמרי מגדולתו.
הסצנה הראשונה בסיפור השני מתרחשת בבית מדרשו של רבי יהודה הנשיא, גדול הדור, שהיה מפורסם ברגישותו האסתטית. בשעת הלימוד הוא הריח ריח שום, ודרש ממי שאכל שום לצאת מבית המדרש. תלמידו-חברו, ר' חייא, קם ויצא ואחריו קמו ויצאו כל יתר התלמידים. הסצנה השנייה מתרחשת למחרת, בעת תפילת שחרית. ר' שמעון, בנו של ר' יהודה הנשיא תובע מר' חייא את עלבון אביו ושואל אותו מדוע המריד עליו את כל יושבי בית המדרש.

דרך הלימוד:
א.	בחלקו הראשון של המפגש יילמד מקור א' במליאה, בקריאה מונחית, תוך ביאורים והרחבה של המנחה (ראו בהמשך).
ב.	לקראת סוף החלק הראשון ייקרא מקור ב' במליאה, ללא העמקה אלא רק כדי לוודא הבנה בסיסית של הלשון וכן היכרות ראשונית עם גיבורי הסיפור.
ג.	בחלק השני של המפגש יתחלקו המשתתפים לשלוש (או שש) קבוצות קטנות, להעמקה בסיפור השני. כל קבוצה תאמץ לעצמה את נקודת מבטה של דמות אחת בסיפור – רבי יהודה הנשיא, רבי חייא, רבי שמעון - ובשובה אל המליאה, היא תספר למשתתפים את הסיפור, במעין 'רשומון'. חשוב שהסיפור יימסר בגוף ראשון יחיד (הרגשתי, הבנתי, כעסתי וכדומה). למשבצת זו יש להקדיש זמן רב יחסית (חצי שעה?)
ד.	בחלק השלישי, האסיף, יסופרו הסיפורים, יתקיים דיון בשאלה מה הפסיק בכל סיפור את הלימוד.