עשרה בטבת, חורבן ובנייה הצעת הנחיה:
מרכז יעקב הרצוג

הצעת הנחיה: 
רציונל תוכני:
המקורות עוסקים במשמעות הזיכרון: המקור הראשון עוסק במשמעות הזיכרון העובר בסיפור לחיי האדם בכלל. המקור השני עוסק בזיכרון החורבן  ובאופנים השונים להתמודד עם זיכרון החורבן. המקור השלישי מבטא את חשיבות הזיכרון  הקולקטיבי ליהודי בן זמננו. 
•	א. מחר, היום יהיה סיפור – בשביס זינגר
הסופר היידי יצחק בשביס זינגר מדגיש את ייחודו של האדם על פני שאר היצורים - יכולתו לספר סיפור ובכך ליצור המשכיות בין העבר, ההווה והעתיד. דרך הסיפור וההנצחה ניתנת  משמעות לאירועים, והזיכרון מחיה אותם והופך אותם למקור השראה לעתיד.
 
•	ב. רבי יהושע והפרושים
רבי יהושע בן חנניה היה תנא (מחכמי המשנה) שהגיע לגיל מופלג, ראה את חורבן בית המקדש השני וחי עוד שנים רבות לאחר מכן. באווירת האבל הכללי של אחרי החורבן רבו הפרושים - אנשים שהחצינו את האבל ופרשו מחיי הנאה והקדישו עצמם לחורבן על בית המקדש  אך רבי יהושע הבין כי לאורך זמן אי אפשר לעצור את החיים, ויש לתעל את האבל לצד החיים ולמצוא דרכי הנצחה. הוא משכנע אותם על ידי הבאת גישתם עד לקצה האבסורדי: אם הם נמנעים מדברים שהיו קיימים במקדש, הרי שעליהם להימנע גם מאכילת לחם ופירות ומשתיית מים שהרי במקדש הוקרבו לחמים, היה נהוג לנסוך מים וכן להביא ביכורי פירות. תחת זאת הוא מציע להם לשלב את זיכרון החורבן עם החיים, ודווקא ברגעי השיא של הנאה ורווחה, להיזכר בעצב - בסיוד הבית החדש להשאיר חלק לא מסויד – "זכר לחורבן", בתכשיטי האישה ובסעודה להותיר מעט [ואף ברגע השיא של החתונה אנו זוכרים את החורבן].
עמדתו הריאליסטית והרציונלית של רבי יהושע מרשימה לנוכח אווירת הכאב והאובדן הקשים שהותירו את עם ישראל המום ומיואש, יתום מבית המקדש שהיה מוקד החיים היהודיים. במקום לשקוע באבל הוא הביט קדימה ומיתן את הכאב כדי שיוכל להשתלב בחיי היומיום של תקופתו, ויותר מכך – כדי שהזיכרון ימשיך להיות נוכח גם בדורות הרבים שאחרי החורבן.
ג. הזיכרון מצמצם את המרחקים – נאום הנשיא ויצמן
נאומו של הנשיא עזר ויצמן נישא ברייכסטג הגרמני בשנת 1996. היה זה ביקורו הרשמי הראשון של נשיא ישראלי על אדמת גרמניה. הנאום נכתב על ידי הסופר מאיר שלו וחלק נכבד ממנו הוקדש לזיכרון העבר בתרבות היהודית והישראלית – הן בהקשר מקומה של גרמניה בתולדות העם היהודי והן בהקשר הכללי.

תיאור מתודי:
פתיחה
•	המנחה יפתח בכמה מילות הסבר על עשרה בטבת (ניתן לקרוא הסבר כאן - http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Moe/Hurban/Tzomot/AsaraTevet.htm)
•	המנחה יבקש מהמשתתפים לציין ימי זיכרון נוספים הקיימים בלוח השנה העברי  רשימה של ימי החורבן ניתן למצוא כאן – 
http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Moe/Hurban/Tzomot/

דיון במליאה
 האם אתם מכירים את ימי האבל הללו? את כולם? את רובם?
האם לימים אלה יש משמעות עבורכם?
במה הדבר מתבטא?
באיזה אופן על החברה הישראלית להתייחס כיום לימים אלה האם להדגיש אותם? – כיצד? האם להתעלם מהם – מדוע? האם ליצוק בהם משמעות חדשה? – איזו? 

לימוד ויצירה בקבוצות
הקבוצה תתחלק לקבוצות קטנות בנות 2-3 משתתפים שילמדו יחד את שני המקורות הראשונים.
סמל או תמונה הקשורים למשמעות החורבן, כפי שהם מבינים אותה.

אסיף במליאה
נציגי הקבוצות הקטנות ישתפו את כלל הקבוצה בתובנות שעלו מהלימוד ויציגו את יצירתם. 

סיכום במליאה
לסיכום, יקראו המשתתפים במליאה את הקטע האחרון וידונו בו יחד בעזרת השאלות הנלוות לו.