"היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה"
הסבר כללי
הלימוד מבקש לעקוב אחר דרכם של "בני העניים מהם יצאה תורה", דמויות שהגיעו מן הפריפריה הכלכלית-חברתית והצליחו להגיע למעמד גבוה. הדרך שעברו הייתה קשה ורצופת מכשולים והיא עשויה לגרום לנו להאמין כי מי שבאמת רוצה יכול להצליח. מאידך, המכשולים הרבים שעברו מלמדים אותנו על המבנים החברתיים החוסמים את דרכם של רבים. 
פתיחה
בפתח המפגש אנו מציעים לערוך משחק של מרוץ שליחים שמטרתו להמחיש את הקושי להגיע לנקודת סיום כאשר נקודות הפתיחה הן שונות. נחלק את הקבוצה לשתי קבוצות קטנות: קבוצה אחת תבצע את המשימה כרגיל והקבוצה השנייה תבצע את המשימה בקפיצה על רגל אחת. כל קבוצה תסתדר בטור בנקודת ההתחלה שנקבעה מראש ותבחר חפץ אותו תעביר בין השליחים במהלך המרוץ. על המשתתף הראשון בקבוצה לרוץ אל נקודת הסיום (לוח, קיר, או נקודת סיום אחרת שנקבעה מראש) לגעת בה, לרוץ בחזרה ולמסור את החפץ למשתתף השני וכן הלאה, עד המשתתף האחרון. הקבוצה שתצליח לסיים את המשימה ראשונה, כשכל חברי הקבוצה מילאו את חלקם במשימה, תוכרז כמנצחת ותקבל פרס. לאחר המשחק ננתח בקבוצה את המשחק סביב השאלות הבאות: 
•	מה דעתכם על המשימה? האם היא הייתה הוגנת?
•	כיצד הרגישו חברי הקבוצה שנאלצו לקפוץ על רגל אחת? מהן התגובות האפשריות למצב הזה? (תסכול, ייאוש, אתגר, רצון להצליח למרות הקושי)
•	האם לקבוצה עם המגבלה היה סיכוי לנצח?
המשחק משקף חברה שבה קבוצות שונות שיש להן משאבים שונים וכלים שונים למימוש הצלחה. היכולת של אדם לשנות את מיקומו החברתי, ממקום שנחשב "נמוך" למקום שנחשב "גבוה" נקראת מובִּיליות חברתית או ניעות חברתית. ישנם חסמים המקשים או המונעים בפני אדם השייך למעמד חברתי נמוך לטפס בסולם החברתי. החסמים עשויים להיות קשורים לכישורים של האדם, מוצאו האתני, המגדר שלו והקשרים החברתיים שיש לו. 
לימוד בחברותא
במשחק חווינו את הקושי לפעול ולהשיג מטרות כאשר נקודת הפתיחה שלנו חלשה מזו של אחרים, במצב של חוסר שוויון. כעת נכיר ארבעה מנהיגים, שניים מתקופת בית שני ושניים מתקופתנו, שהצליחו לפרוץ את גבולות העוני, לשנות את מיקומם החברתי ולהגיע למדרגת מנהיגות גבוהה. 
הלל נודע באופיו כענוותן וסבלן בהליכותיו. בייחוד מפורסמים הסיפורים על הגויים שבאו לפניו להתגייר. אחד הגרים ביקש ללמוד את כל התורה כשהוא עומד על רגל אחת. בעוד ששמאי גירש אותו מעל פניו בזעף, הלל הסכים ואמר: מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך, זו כל התורה כולה, ואידך זיל גמור (=והשאר - לך ולמד). 
רבי עקיבא החל את דרכו כרועה צאנו של כלבא שבוע, אביה של רחל. רחל ראתה שהוא "צנוע ומעולה" והתקדשה לו, בתנאי שילך ללמוד תורה. אביה של רחל הדיר אותה מנכסיו בשל נישואיה לרבי עקיבא (שהיה אז עני וחסר השכלה), והם התגוררו בבית תבן בעניות רבה. מסופר שבכל יום היה רבי עקיבא מביא חבילה של עצים – את חציה היה מוכר כדי לקנות אוכל, וחציה שימשה לו לכל הצרכים האחרים. כאשר הציעו לו שכניו למכור להם את העצים ולקנות בכסף שמן, כך שיוכל ללמוד לאור הנר, סירב להם באומרו: אלה משמשים אותי לדברים רבים, אחד שאני לומד לאור האש, אחד שאני מתחמם כנגדה, ואחד שאני יכול לישון עליהם. אחרי נישואיו לרחל הלך ללמוד תורה במשך שתים עשרה שנים, הרחק מאשתו וילדיו, ולאחר מכן שתים עשרה שנים נוספות כך שבסך הכל הוא שהה 24 שנים הרחק מביתו (!) כדי ללמוד תורה. רבי עקיבא, שהיה מתחילתו חסר השכלה וחסר ייחוס אבות ואף עני מרוד, נעשה מלמד תורה לרבים, התעשר, הפך לאחד מגדולי חכמי ישראל וזכה להערצת בני דורו. כמו הלל הזקן לפניו, הוא פתח את שערי בית מדרשו לפני המוני תלמידים. 
יוסי יונה גדל במעברה בשנות ה-50 להורים ממוצא עיראקי. כיום הוא פרופסור לפילוסופיה של החינוך באוניברסיטת בן-גוריון וממקימי ה"קשת המזרחית הדמוקרטית".  יונה פרסם ספרים ומאמרים רבים המתמקדים ברב-תרבותיות, רפורמות בחינוך ודמוקרטיה. 
מני מזוז עלה לארץ מתוניס בשנות ה-50 וגדל בנתיבות, כיום היועץ המשפטי לממשלה. בגיל 25 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות. לאחר התמחות בבית המשפט העליון ובמחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה, קיבל רישיון לעריכת דין.  בין תפקידיו בשנים אלה: פרקליט במחלקה הפלילית ובמחלקת האזרחית בפרקליטות המדינה, וממונה על ענייני הבג"צים. בשנת 1991, בהיותו יועץ משפטי, התמנה לחבר במשלחת ישראל למשא ומתן עם פלשתינים וירדנים. שימש כראש הצוות המשפטי למשא ומתן על הסכם עזה-יריחו, והסכם הביניים עם הפלשתינים.  בשנת 1995 התמנה לתפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, וממלא מקום מנכ"ל משרד המשפטים.

חזרה למליאה
לאחר הלימוד בחברותא נחזור לפורום הקבוצתי. כל חברותא תציג בפני הקבוצה את הדמות שלה ואת עיקרי הדיון שנערך בחברותא (לכל קבוצה כ- 5 דקות). נסכם את הקריאה בדיון בשאלות הבאות:
•	מדוע התלמוד מחליט לספר את סיפורם של הלל ורבי עקיבא? האם על מנת להוכיח כי מי שרוצה מצליח או להיפך - על מנת להדגיש  כי לא כל מי שרוצה מצליח?
•	יוסי יונה ומני מזוז הם שני אנשים שהתחילו בעוני והגשימו חלום, ולכל אחד מהם עמדה אחרת בשאלה מי שרוצה מצליח. עם איזו עמדה אתם מזדהים? 
•	האם העולם של היום מאפשר ל"בני עניים" לממש את חלומותיהם? אלו חסמים עומדים כיום בין מי ששייך למעמד חברתי נמוך ובין התקדמות בסולם החברתי?
הלל ורבי עקיבא הם דוגמאות מובהקות לבני עניים מהם יצאה תורה. סיפוריהם מעלים את השאלות: אלו חסמים עמדו בדרכם להגשים את חלומותיהם ואלו מחירים שילמו בדרכם לפרוץ מחסומים אלו. שניהם עומדים בפני החסם הכלכלי, שמאלץ אותם להקריב את פרנסתם ופרנסת משפחתם כדי להיכנס לבית המדרש. החסם הכלכלי קשור לחסם החברתי, שכן מדובר באנשים עם יכולות גבוהות שאינם זוכים להכרה ולמעמד אלא רק אחרי מאמצים רבים, הקרבה גדולה ולאחר שנים רבות.
הסיפור על הלל הוא סיפור של גבורה, אולם גם סיפור קשה על בית מדרש סגור ועל אדם שכמעט קפא למוות בשעה שהתעקש לפרוץ את קירות בית המדרש הסגור בפניו כיוון שאין לו כסף לשלם עבור הלימוד. 
הסיפור על רבי עקיבא מדגיש את החסם הפסיכולוגי. דרך ההתבוננות באבן וההבנה שגם האבן יכולה להשתנות באמצעות ה"עבודה" הקשה של המים עליה, רבי עקיבא מבין שגם הוא יכול להשתנות ולעצב את עצמו על ידי עבודת הלימוד, לאט ובסבלנות. רבי עקיבא מתחיל ללמוד ביחד עם התינוקות, ועליו להתגבר גם על מחסום הבושה שיש בכך. 
יוסי יונה מספר על הדרך הקשה שעבר שהצריכה ממנו כוחות גדולים כדי להתמודד מול הקשיים שמציבה המערכת. אלא שלא לכולם יש את הכוחות הללו. הוא מספר על הילדים בבית ספרו שהפנימו את הדימוי הנמוך שהמערכת הדביקה להם. הוא עומד על כך שלא כל אחד יכול להצליח, ולכן על המדינה לקחת אחריות וליצור תנאים שיאפשרו לילדים להגשים את חלומותיהם מבלי לשלם מחירים כבדים כל כך.
מני מזוז חונך על ידי אביו להאמין שכל אדם אחראי למעשיו. לדעתו, חלומות מתגשמים על ידי עבודה קשה ולכן הוא קורא לאנשי נתיבות לא לחכות לשלטון המרכזי, כי "אתם יכולים לעשות זאת בעצמכם" ומי שרק רוצה- יצליח.
סיכום
מאמר מפורסם של חז"ל קובע: "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה" (תלמוד בבלי, מסכת נדרים, פ"א, עמוד א'). 
•	איך יכול להיות שדווקא מבני עניים תצא תורה?
•	מה עניים יודעים שאחרים לא יודעים? אלו יכולות יש להם שאין למי שנולד "עם כפית זהב בפה"?
במפגש זה ראינו כי קשה לפרוץ מבנים חברתיים שמנסים להשאיר אנשים "למטה", בעוד שאחרים נמצאים "למעלה". עם זאת, ראינו כי דווקא הנסיבות הקשות מולידות מנהיגים גדולים, מנהיגים חברתיים, שמכירים את הקשיים והתמודדו עימם ולכן בוער להם לתקן את החברה. בנסיבות אלה גם צומחת הצטיינות. האמירה של חז"ל "היזהרו בבני עניים" פונה ל"חזקים" ולשולטים שנוטים לזלזל במוחלשים. יש בה כדי לומר להם: היזהרו משיפוט פזיז שלהם כמי שאינם יכולים, או היזהרו ונהגו כבוד כלפיהם כבר מעכשיו כי בעתיד תצא מהם תורה וגדולה. מצד שני, "היזהרו" כיוון שאותם העניים מציבים בפנינו מראה חברתית התולה בחברה את האחריות לקידומם של רבים ונוספים אשר דרכם קשה ומלאת מכשולים, ועלינו לדאוג להסרת מכשולים אלו.